Справа № 822/108/18
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/108/18
РІШЕННЯ

іменем України

15 березня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Пашковецька сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницького області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача, викладені в листах від 11.08.2017 № М-18874/0-11668/6-17, від 11.12.2017 № М-31100/0-16148/6-17, щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та зобов'язати відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначає, що у відмові, викладеній у листах від 11.08.2017 № М-18874/0-11668/6-17, від 11.12.2017 № М-31100/0-16148/6-17 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відсутнє посилання на підстави, передбачені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою від 15.01.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України; залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Пашковецьку сільську раду Старокостянтинівського району Хмельницької області; надав відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі, надав позивачу строк для подання відповіді на відзив - 5 днів з дня вручення йому відзиву на позов, надав відповідачу строк для подання до суду заперечення на відповідь позивача на відзив - 3 днів з дня вручення йому відповіді на відзив, надав третій особі строк для подання пояснень щодо позову - 5 днів з дня вручення їй ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач у поданому до суду відзиві зазначив, що за даними Публічної кадастрової карти відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 відсутні, оскільки відбувся поділ цих земельних ділянок. Наказами від 23.05.2017 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надало дозволи громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність із зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення із земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3. Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3 поділена на 6 земельних ділянок із наступними кадастровими номерами: НОМЕР_4.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що внаслідок протиправних дій Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не зміг реалізувати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2,0 га. При цьому, земельні ділянки, які були зарезервовані для учасників АТО приватизували особи без такого статусу. Вважає за необхідне зобов'язати відповідача надати іншу земельну ділянку в межах Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Третя особа повідомила суд, що позивач до Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області не звертався. Пашковецька сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області не володіє інформацією щодо правового статусу земельних ділянок за межами населених пунктів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що що 26.07.2017 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Листом від 11.08.2017 № М-18874/0-11668/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, посилаючись на наказ Державного агентства земельних ресурсів України від 15.10.2014 № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014", відповідно до якого при розгляді заяв юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності Головні управління Держгеокадастру мають враховувати позицію органів місцевого самоврядування щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, зазначив, що з поданих позивачем документів неможливо встановити позицію сільської ради та запропонував позивачу повторно звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з відповідним клопотанням, надавши погодження органу місцевого самоврядування.

19.09.2017 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

20.10.2017 листом № М-26224/0-13825/6-17 відповідач повідомив позивача, що згідно інформації, наданої відділом у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 відбувся поділ, згідно проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення. З огляду на вищевикладене, задовольнити клопотання позивача немає можливості.

24.11.2017 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Листом від 11.12.2017 № М-31100/0-16148/6-17 відповідач повідомив позивача, що розпорядженням від 19.08.2015 № 898-р Кабінет Міністрів України доручив Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру, обласним та Київській міській державним адміністраціям забезпечити розгляд у першочерговому порядку звернень учасників АТО, сімей загиблих учасників АТО щодо відведення земельних ділянок. Також запропонував позивачу постійно ознайомлюватись з інформацією щодо земельних ділянок, які пропонується передавати в межах норм безоплатної приватизації у власність на офіційному веб-сайті та в разі включення бажаної земельної ділянки до вищевказаного переліку повторно звернутись до Головного управління з відповідною заявою.

Позивач, вважаючи відмову, викладену в листах від 11.08.2017 № М-18874/0-11668/6-17, від 11.12.2017 № М-31100/0-16148/6-17, протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує зазначене нижче.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина 4 статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина 2 статті 14).

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства), забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

Підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

До заяв від 26.02.2017 та від 24.11.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2 для ведення особистого селянського господарства, позивач подав всі документи, передбачені нормами Земельного кодексу України, а саме: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, викопіювання (графічний матеріал).

У листі від 11.08.2017 № М-18874/0-11668/6-17 відповідач зобов'язав позивача повторно звернутися до Головного управління з відповідними клопотаннями, надавши погодження органу місцевого самоврядування, посилаючись на рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 № 2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності".

Зазначеним наказом від 15.10.2014 № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року", зокрема, введене в дію рішення колегії Держземагентства України № 2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", пунктом 2 якого передбачено, що начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. Цим рішенням на керівників органів Держземагентства в областях покладений обов'язок щодо надсилання під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності до органів місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки запитів щодо погодження надання такого дозволу.

Таким чином, наказом Держземагентства України від 15.10.2014 № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014" обов'язок щодо отримання згоди Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області на надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 для ведення особистого селянського господарства, покладений на відповідача. Цей обов'язок виникає у територіального органу Держземагентства України після отримання від позивача відповідної заяви.

Тому, надіславши позивачу лист від 11.08.2017 № М-18874/0-11668/6-17, яким запропонував повторно звернутись з відповідною заявою після отримання погодження органу місцевого самоврядування, відповідач безпідставно переклав на нього свій обов'язок щодо отримання такого погодження, встановивши тим самим додаткові обмеження щодо реалізації позивачем права, встановленого пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України.

У рішенні по справі "Будченко проти України" від 24.07.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що відмова у задоволенні законного права заявника становить втручання у право власності згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Водночас у рішенні від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про "закон", стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (рішення у справі "Шпачек s.r.о." проти Чеської Республіки", №26449/95, пункт 54, від 09.11.1999). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві.

Отже, покладання на позивача обов'язку щодо отримання відповідних погоджень органу місцевого самоврядування та надання їх до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою здійснене відповідачем з перевищенням повноважень, наданих йому законодавством України та є втручанням у законні права позивача на отримання земельної ділянки у власність.

У листі від 11.12.2017 № М-31100/0-16148/6-17 відповідач повідомив позивача, що розпорядженням від 19.08.2015 № 898-р Кабінет Міністрів України доручив Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру, обласним та Київській міській державним адміністраціям забезпечити розгляд у першочерговому порядку звернень учасників АТО, сімей загиблих учасників АТО щодо відведення земельних ділянок. Також запропонував позивачу постійно ознайомлюватись з інформацією щодо земельних ділянок, які пропонується передавати в межах норм безоплатної приватизації у власність на офіційному веб-сайті та в разі включення бажаної земельної ділянки до вищевказаного переліку повторно звернутись до Головного управління з відповідною заявою.

Відповідач відмовив у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав, не передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду спору відповідач не довів правомірності відмови, викладеної у листах від 11.08.2017 № М-18874/0-11668/6-17 та від 11.12.2017 № М-31100/0-16148/6-17, тому вимоги позивача про визнання їх протиправними є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, позовна вимога про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, не підлягає задоволенню з врахування зазначеного.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Відмовивши позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою відповідач не врахував визначене законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" першочергове право на відведення земельної ділянки у власність, не здійснив правову оцінку поданих позивачем документів на їх відповідність вимогам статті 118 Земельного кодексу України. Зазначене, на думку суду, вказує на те, що подані позивачем документи відповідачем не розглянуті в порядку, визначеному земельним законодавством.

Тому, враховуючи відсутність між сторонами спору щодо їх змісту та повноти задоволення судом позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача щодо їх розгляду.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області розглянути звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області у відповідності до вимог статті 118 Земельного кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Пашковецька сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області (31124, Хмельницька область, Старокостянтинівський район, с. Пашківці, ), задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, викладену у листах від 11.08.2017 № М-18874/0-11668/6-17 та від 11.12.2017 № М-31100/0-16148/6-17, щодо надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області розглянути звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області у відповідності до вимог статті 118 Земельного кодексу України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його підписання.

Головуючий суддя О.К. Ковальчук