Справа № 809/1259/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/398/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року, прийняту суддею Остап"юк С.В. у м. Івано-Франківськ о 14:46, повний текст якої складений 11 грудня 2017 року, у справі № 809/1259/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.22) просив визнати протиправним та скасувати наказ від 31.08.2017 №1332 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» старшого інспектора сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську ДПП майора поліції ОСОБА_1, визнати протиправним та скасувати наказ від 13.09.2017 №367 о/с про звільнення зі служби в поліції старшого інспектора сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську ДПП майора поліції ОСОБА_1, поновити на на службі в поліції на посаді старшого інспектора сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську ДПП з 14.09.2017 та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з утриманням з цієї суми податків та зборів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.09.2017 наказом за №367 о/с, винесеним на підставі наказу за №1332 від 31.08.2017 його протиправно звільнено зі служби в Національній поліції України внаслідок притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у зв»язку із реєстрацією в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей за ознаками кримінального правопорушення, щодо якого досудовим слідством підтверджено невинуватість позивача у вчинені злочину, передбаченого частиною 1 статті 368 Кримінального кодексу України і за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення кримінальне провадження закрито.

На думку позивача, факт реєстрації кримінального провадження не може вказувати про наявність в його діях кримінального правопорушення чи адміністративного проступку. Крім того, за наслідками розгляду матеріалів кримінального провадження №0000104 встановлено відсутність у діях позивача складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК україни, у зв'язку з чим старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області В.Герасимчук виніс постанову про закриття кримінального провадження. Тобто, органами слідства підтверджено невинуватість позивача у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України. Підставою для проведення службового розслідування стала підозра у можливому вчиненні позивачем кримінально-карного діяння, передбаченого ч.1 ст.368 КК України. Таким чином, за відсутності в діях позивача складу злочину та відсутності факту притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, застосування дисциплінарного стягнення позивач вважає протиправним. Щодо тверджень про шкоду, спричинену публікаціями в засобах масової інформації, позивач зазначає, що оскільки такі публікації ним не подавались, він не може нести відповідальність за можливі наслідки, які вони могли спричинити.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що за наслідками службового розслідування відносно позивача зроблено висновок про неодноразові порушення позивачем вимог посадової інструкції, що виразилися в неналежному виконанню посадових завдань і обов»язків, що межує із злочинною бездіяльністю в частині невжиття відповідно до законодавства заходів для притягнення до відповідальності за скоєні правопорушення осіб (виконавців) вимог (приписів)

Заявляючи позовні вимоги про скасування наказів за №1332 від 31.08.2017 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та за №367 о/с від 13.09.2017 про звільнення зі служби в поліції, поновленні на роботі позивач підставою позову визначив факт закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 11.07.2017, за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 368 Кримінального кодексу України.

Суд зазначив, що вказані підстави не обґрунтовують заявленого позову, оскільки позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, а не у зв»язку із вчиненням кримінально карного діяння, факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 11.07.2017 слугував тільки підставою для призначення службового розслідування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначає, що зі змісту оскаржуваного наказу Департаменту патульної поліції №1332 від 31.08.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» слідує, що в ході службового розслідування встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 порушив вимоги п.1 ч.1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію», що виразилось в критичних публікаціях у засобах масової інформації щодо діяльності органів і підрозділів поліції. Тобто, відповідачем у рішенні чітко визначено, який допущений проступок став підставою для дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Скаржник, покликаючись на те, що такі публікації ним не подавались, вказує, що не може нести відповідальність за можливі наслідки, які вони могли спричинити.

За відсутності в діях складу злочину та за відсутності факту притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, скаржник вважає застосування до нього дисциплінарного стягнення протиправним, а звільнення з посади неправомірним.

Крім того вказує, що відповідачем не дотримано визначеної чинним законодавством України процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки позивачу не надано можливості повністю ознайомитись із дисциплінарною справою та неправомірно позбавлено можливості надання мотивованих пояснень. Наведені у висновку службового розслідування факти не відповідають дійсності, досліджено не всі обставини. Разом з тим, при винесенні наказу відповідачем не враховано ступінь вини, тяжкість проступку, обставин, що знімають звинувачення, не взято до уваги попередню поведінку, зокрема те, що впродовж служби в органах внутрішніх справ застосувань дисциплінарних стягнень до нього не було.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Правовий порядок в Україні, за визначенням ст. 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізує програми професійно - технічного навчання, підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до суспільних програм. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України). Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Громадянам згідно ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Загальні правові засади і гарантії здійснення громадянами України свого конституційного права на працю визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП Уукраїни правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ з 15.08.2000.

07.11.2015 позивач наказом за №1 від 07.11.2015 призначений на посаду в Національну поліцію України, з 03.05.2016 призначений на посаду старшого інспектора сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, присвоєно спеціальне звання майор поліції.

11.07.2017 слідчим відділом прокуратури Івано-Франківської області внесено дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 368 Кримінального кодексу України, за фактом одержання майором поліції ОСОБА_1 можливої неправомірної вигоди у сумі 2200 гривень від ОСОБА_3 за вчинення в інтересах останнього дій з використанням свого службового становища.

12.07.2017 наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за №3296 з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни у зв»язку з реєстрацією в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей №0000104 від 11.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 368 Кримінального кодексу України, старшим інспектором сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську ДПП майором поліції ОСОБА_1 призначено службове розслідування, а позивача відсторонено від виконання службових обов»язків.

30.08.2017 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області Герасимчука В.В. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 11.07.2017, закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, за відсутністю в діях старшого інспектора сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 368 Кримінального кодексу України (а.с.16-17).

31.08.2017 начальник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України затвердив висновок службового розслідування з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни у зв»язку з реєстрацією відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000104 від 11.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 368 Кримінального кодексу України, старшим інспектором сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську ДПП майором поліції ОСОБА_1

31.08.2017 наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за №1332 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пункту 1 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі пункту 8 частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», наказано звільнити зі служби в поліції старшого інспектора сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську ДПП майора поліції ОСОБА_1 (а.с.13-14).

13.09.2017 наказом №367 о/с «По особовому складу» відповідно до пункту 6 (у зв»язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції по Управлінню патрульної поліції у місті Івано-Франківську майора поліції ОСОБА_1 з 13.09.2017 (а.с.15).

Важаючи накази Департаменту патрульної поліції Національної поліції Укораїни від 31.08.2017 №1332 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та від 13.09.2017 №367 о/с « По особовому складу» протиправними, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію».

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 ст. 48 Закону України «Про Національну поліцію» призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у ст.47 вказаного Закону.

Відповідно до 19 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої частини шостої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Водночас пунктом 9 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VIII визначено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

В розумінні статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (стаття 13 вказаного Закону).

Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватись заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно статті 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 (далі - Інструкція).

Пунктами 8.1, 8.3 Інструкції встановлено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Розділом ІІ Інструкції визначено підстави для проведення службового розслідування.

Так, відповідно до пункту 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником, зокрема у разі: реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою рядового та начальницького складу кримінальне правопорушення (пп.2.2.2 п.2.2 Інструкції).

В контексті даних процесуальних норм та встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність проведення службового розслідування щодо позивача, призначеного наказом №3296 від 12.07.2017.

Судом встановлено, що за результатами проведеного службового розслідування, оформленого висновком від 31.08.2017, встановлено вчинення старшим інспектором сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську ДПП ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.61-68).

В той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для притягнення дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Провина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку в даному випадку проявляється у прямому намірі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним даних дій.

Дане порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства, що призвело до підриву авторитету, формування негативної думки про поліцію та дискредитації звання працівника поліції.

Відповідно до аналізу положень ст.ст. 5, 14 Дисциплінарного статуту ОВС України накладенню дисциплінарного стягнення має передувати доведення вини працівника у вчиненні дисциплінарного проступку.

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із займаної зі служби в поліції став встановлений факт порушення позивачем п.1 ч.1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», п.п.1,2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію».

Статтею 7 Дисциплінарного статуту встановлені обов»язки осіб рядового і начальницького складу, пунктом 1 частини 1 якої передбачає, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов»язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Стаття 18 Закону України «Про національну поліцію» визначає основні обов»язки поліцейського, пунктами 1 та 2 частини 1 якої передбачено, що поліцейський зобов»язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов»язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов»язків, наказів керівництва.

Прийнята позивачем при вступі на службу в поліції присяга відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов»язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов»язків.

Засади діяльності, посадові обов»язки та основні вимоги щодо їх виконання права та відповідальність особи, яка займає посаду старшого інспектора сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, встановлює посадова інструкція, затверджена наказом Департаменту патрульної поліції за №2670 від 08.06.2017.

Положеннями вищевказаної інструкції передбачено, що старший інспектор сектору безпеки дорожнього руху бере участь в комісійних сезонних обстеженнях автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів щодо перевірки стану утримання вулично-дорожньої мережі та експлуатації в літній (зимовий) період; за результатами обстеження направляє дорожнім, комунальним та іншим організаціям вимоги (приписи); здійснює підготовку інформації до органів місцевого самоврядування та прокуратури щодо недоліків стану утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 2.1.5); організовує та здійснює контроль за проведенням дорожньо-будівельних робіт (пункт 2.1.9); виконує інші обов»язки поліцейського (пункт 2.1.11). Старший інспектор сектору несе відповідальність за неякісне або несвоєчасне виконання посадових завдань та обов»язків (пункт 4.1.1); порушення правил поведінки та професійної етики, обмежень, пов»язаних з проходженням служби у поліції (пункт 4.1.2); недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку вимог законодавства про охорону праці (пункт 4.1.3).

Так, зі змісту висновку службового розслідування слідує, що 11.07.2017 позивач - старший інспектор сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, перебуваючи на робочому місці, в робочий час зустрічався з громадянином ОСОБА_3 для отримання документів громадянина ОСОБА_4 та надання консультації щодо навчання останнього для отримання посвідчення водія певної категорії, тобто здійснював діяльність, не пов»язану з службою, з метою представництва інтересів громадянина ОСОБА_4, користуючись службовим становищем.

Вказаний висновок відповідає обставинам, встановленим досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000104 від 11.07.2017, в постанові про закриття провадження якого вказано, зокрема «беззаперечно встановлений факт одержання позивачем від ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 2 200 гривень. Однак, вказані кошти не є предметом неправомірної вигоди, оскільки ОСОБА_3 не надавав їх ОСОБА_1 за вчинення чи невчинення дій з використанням службового становища. Грошові кошти ОСОБА_3 11.07.2017 повернув ОСОБА_1, який того ж дня надав їх першому, встановлюючи вартість навчання водінню та видачі посвідчення водія транспортних засобів категорії «СЕ». Навчання водінню та видача посвідчення водія не пов»язані з службовими повноваженнями ОСОБА_1, а тому він не міг використовувати своє службове становище з метою сприяння ОСОБА_4 в одержанні посвідчення водія категорії «СЕ».

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не встановлено достатніх об»єктивних даних, які підтверджували б факт одержання неправомірної вигоди старшим інспектором сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську ОСОБА_1 від ОСОБА_3, а кримінальне провадження закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, за відсутністю в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 368 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, судом встановлено, що дії позивача, які мали місце 11.07.2017, вчинені ним під час перебування на робочому місці, в робочий час та під час несення служби є такими, що порушують службову дисципліну, оскільки не пов»язані із виконанням службових обов»язків, не спрямовані на їх виконання, а також не мають на меті виконання завдань та функцій, покладених на Національну поліцію, її органи чи поліцейських.

Водночас такі дії позивача не узгоджуються з вимогами, встановленими Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України за №1179 від 09.11.2016, та можуть поставити під сумнів дотримання принципу рівності при здійснені поліцейським своєї діяльності та відсутності впливу особистих відносин на його службову поведінку.

Крім того, службовим розслідуванням проведено перевірку виконання позивачем свої службових обов»язків, передбачених посадовою інструкцією за період 2017 року.

Слід зазначити, що оскільки відповідно до ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту метою проведення службового розслідування є з»ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, а в силу вимог ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо, здійснення такої перевірки не суперечить меті та не виходить за межі проведення службового розслідування.

Таким чином, перевірка виконання позивачем свої службових обов»язків, передбачених посадовою інструкцією, в межах та строках призначеного службового розслідування, переслідує законну мету проведення такого розслідування, є необхідною для з»ясування всіх обставин дисциплінарного проступку та визначення виду дисциплінарного стягнення.

Службовим розслідуванням встановлено, що позивачем під час виконання своїх службових обов»язків, передбачених пунктом 2.1.5 Посадової інструкції, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху посадовим особам юридичних організацій внесені приписи (вимоги) щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху №4 від 17.01.2017, №5 від 17.01.2017, №6 від 23.01.2017, №7 від 30.01.2017, №12 від 20.02.2017, №15 від 06.03.2017, №17 від 13.03.2017, №19 від 21.03.2017, №20 від 21.03.2017, №21 від 22.03.2017, №24 та №25 від 19.04.2017, №№27-31 від 03.05.2017, №33 від 01.06.2017, №34 від 02.06.2017, №35 та №36 від 23.06.2017, №38 від 30.06.2017, №39 від 05.07.2017 та №40 від 10.07.2017, щодо яких відсутні підтверджуючі документи про їх виконання.

Проведеною перевіркою стану виконання зазначених приписів встановлено нездійснення усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, висунутих приписами (вимогами) №6 від 23.01.2017, за №7 від 30.01.2017, №12 від 20.02.2017, №19 від 21.03.2017, №20 від 21.03.2017, №21 від 22.03.2017, №30 від 03.05.2017, №36 від 23.06.2017, №38 від 30.06.2017 та №40 від 10.07.2017.

В ході перевірки виконання позивачем своїх службових обов»язків за посадою старшого інспектора сектору безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську, службовим розслідуванням не встановлено жодного випадку вчинення позивачем дій, спрямованих на реалізацією внесених ним невиконаних приписів (вимог) щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також жодного випадку вжиття заходів щодо притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності за невиконання таких приписів (вимог) в порядку статті 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що встановлює адміністративну відповідальність за таке невиконання.

Як наслідок, службовим розслідуванням зроблено висновок про неодноразові порушення позивачем вимог посадової інструкції, що виразилися в неналежному виконанню посадових завдань і обов»язків, що межує із злочинною бездіяльністю в частині невжиття відповідно до законодавства заходів для притягнення до відповідальності за скоєні правопорушення осіб (виконавців) вимог (приписів).

Таким чином, службовим розслідуванням виявлено невжиття позивачем заходів належного контролю за внесеними позивачем під час виконання своїх посадових обов»язків приписів (вимог) щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також невжиття заходів з притягнення винних осіб у невиконанні таких приписів (вимог), що мали системний характер та утворюють собою склад дисциплінарного проступку.

В даному випадку склад дисциплінарного проступку утворює бездіяльність позивача при виконанні своїх службових обов»язків, а не бездіяльність посадових осіб, яким було внесені приписи (вимоги) щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, і які їх не виконали.

Водночас колегія суддів не бере до уваги доводи позивача щодо закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 11.07.2017, за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 368 Кримінального кодексу України, як підставу для скасування оскаржуваних наказів, оскільки притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби мало місце не у зв'язку з вчиненням кримінального карного діяння, а за наслідками встановлених службовим розслідуванням фактів неналежного виконання посадових завдань і обов'язків. Факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000104 від 11.07.2017 в розумінні пп.2.2.2 п. 2.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України слугував лише підставою для призначення службового розслідування.

Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов»язків, рівень кваліфікації тощо.

З урахуванням наведеного при визначені виду дисциплінарного стягнення, що підлягало застосуванню до позивача, відповідачем правомірно враховано наявність критичних публікацій у засобах масової інформації щодо діяльності органів і підрозділів поліції з приводу вчинення позивачем дисциплінарного поступку 11.07.2017, як такого, що заподіює шкоду репутації патрульної поліції та рівню довіри населення до поліції, як основного критерію оцінки ефективності органів і підрозділів поліції, визначеного частиною 3 статті 11 Закону України «Про Національну поліцію».

Водночас при визначені виду дисциплінарного стягнення є обґрунтованим використання відповідачем наказу Національної поліції України за №747 від 21.07.2017, яким наказано керівникам територіальних (відокремлених) підрозділів поліції, зокрема, критично реагувати на дії поліцейських, їх керівників, які допускають систематичні порушення службової дисципліни, нехтують виконанням службових обов»язків, і за такими фактами в установленому порядку вирішувати питання про відповідальність осіб займаним посадам та доцільність їх подальшого проходження служби в поліції.

Відповідно до ст.18 Дисциплінарного статуту ОВС України таке дисциплінарне стягнення як звільнення з (органів внутрішніх справ) поліції, вважається виконаним після видання наказу по особовому складу.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 13.09.2017 №367 о/с «По особовому складу» відповідно до п.6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції по Управлінню патрульної поліції у м.Івано-Франківську майора поліції ОСОБА_1, старшого інспектора сектору безпеки дорожнього руху, з 13 вересня 2017 року.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Департамент патрульної поліції Національної поліції України, приймаючи оскаржувані накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, діяв у відповідності та в межах повноважень, а застосування крайнього заходу дисциплінарного стягнення є співмірним вчиненому позивачем проступку та відповідає ст.12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року у справі №809/1259/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 20.03.2018.