Справа № 805/4154/17-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року справа №805/4154/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Ястребова Л. В., суддів Казначеєва Е.Г, Компанієць І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року у справі № 805/4154/17-а (головуючий І інстанції - Зінченко О.В., повний текст рішення складений 07.02.2018 року) за позовом ОСОБА_2 до Кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2017 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України (надалі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит від 26.10.2017 року про надання публічної інформації в передбачений законодавством строк, визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо надання неповної інформації на запит від 26.10.2017 року, зобов'язання відповідача надати відповідну інформацію на запит від 26.10.2017 року по суті запитуваних питань в повному обсязі, зобов'язання відповідача надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (а.с. 3-6).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2018 року залучено у якості співвідповідача по справі Міністерство юстиції України (а.с.45).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі (а.с 57-59).

Позивач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішенням суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції, що відповідь позивачу на його запит направлено 07.11.2017 року не відповідає обставинам справи, адже в матеріалах справи є копія конверту зі штампом про відправлення 08.11.2017 року, який судом не взято до уваги. Апелянт вважає незаконним зазначення судом першої інстанції, що датою відправлення відповіді на запит від 26.10.2017 року слід вважати дату реєстрації відповіді. На переконання апелянта, строк подання відповіді на запит позивача про надання публічної інформації відповідачем порушено. Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання відповідача надати відповідь у повному обсязі, який у своєму рішенні зазначив, що Тимчасова кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України не є розпорядником інформації, що запитується позивачем, оскільки відповідна інформація зберігається автоматизовано в Системі тестування, що знаходиться у володінні Державного підприємства «Національні інформаційні системи» звертаючи, при цьому увагу на п. 1 ч.1 ст.22 Закону №2939-VI, де зазначено, що не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов'язаний нею володіти. Апелянт вказує, що ним, 26.08.2017 року зроблено запит до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» щодо надання інформації по проведеним кваліфікаційним іспитам приватного виконавця на який, 07.09.2017 року отримано відповідь, що на зазначене підприємство покладено обов'язки лише щодо створення Системи тестування та її технічне обслуговування, а також навчання представників відповідача роботі із системою тестування, а отже, не є розпорядником інформації стосовно використання Системи тестування відповідачем. З огляду на вищевикладене, апелянт вважає, що запитувана інформація, викладена в запиті від 26.10.2017 року відноситься до компетенції Кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України, яка зобов'язана володіти такою інформацією (а.с. 77-80).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2, 26 жовтня 2017 року звернувся до Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України із запитом на публічну інформацію, а саме, у відповідності до ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" просив повідомити чи використовувалась електронна система для проведення автоматизованого анонімного тестування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця, для проходження тестування поза межами кваліфікаційних іспитів, а також, просив повідомити, якщо відповідна електронна система для проходження тестування поза межами кваліфікаційних іспитів використовувалась, то зазначити, ким і коли здійснювалось таке використання (а. с. 10).

Матеріали справи свідчать, що зазначений запит позивача зареєстрований у Міністерстві юстиції України 02 листопада 2017 року, що підтверджується реєстраційно-контрольною карткою № ПІ-ЮР-2392/5 (з позначкою: запит на інформацію) (а. с. 40).

За результатами розгляду звернення позивача, Міністерство юстиції України, листом від 07.11.2017 року за № ПІ-ЮР-2392/5/205 повідомив позивача, серед іншого, що створення та налаштування Системи тестування, її технічне обслуговування та модернізація, а також вжиття технічних заходів для збереження даних, що містяться на сервері Системи тестування, здійснюється адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Мінюсту. Система тестування знаходиться у Державному підприємстві "Національні інформаційні системи", яке є окремою юридичною особою та здійснює технічне обслуговування програмного забезпечення Системи тестування, а також вживає заходи для збереження даних, які містяться на сервері Системи тестування. У звязку із цим, Міністерство юстиції України зазначило, що надати будь-які відомості щодо використання Системи тестування поза межами кваліфікаційних іспитів не вбачається за можливе, оскільки така інформація не перебуває у володінні тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців (а. с. 13).

Зазначена відповідь направлена позивачу 08.11.2017 року, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті, копію якої підшито до матеріалів справи (а.с.14).

Вважаючи, що відповідачем порушено строк надання відповіді на запит про надання публічної інформації, а відповідь на інформацію надано не у повному обсязі, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідь позивачу направлено Міністерством юстиції України у встановлений ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» строк - не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, зазначивши, що запит позивача відповідачем отримано 02.11.2017 року(четвер), а відповідь надіслано засобами електронного звязку 08.11.2017 року (середа) (4,5 листопада 2017 року - субота та неділя - вихідні дні), а що стосується посилань позивача про надання йому відповіді не у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем у відповіді обґрунтовано повідомлено позивача про відсутність у нього запитуваної інформації, яка стосувалась роботи електронної системи поза межами кваліфікаційних іспитів, зважаючи на те, що, як вказувалось судом вище, у відповідача наявна інформація лише стосовно проведення кваліфікаційних іспитів, і обґрунтовано вказано, що система тестування знаходиться у Державному підприємстві "Національні інформаційні системи", яке є окремою юридичною особою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VІ (далі по тексту - Закон № 2939) регулює порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Нормами статті першої цього Закону передбачено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2939 доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

За змістом частини першої статті 19 Закону № 2939 запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно ст. 13 Закону № 2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ч.1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду, запит позивача отримано відповідачем 02 листопада 2017 року, про що свідчить реєстраційно-контрольна картка № ПІ-ЮР-2392/5 (з позначкою: запит на інформацію), а відповідь позивачу надано листом від 07.11.2017 року за № ПІ-ЮР-2392/5/205; враховуючи, що 02.11.2017 року (дата надходження запиту) є за днем тижня четвер, 04 та 05 листопада 2017 року - вихідні дні, тому, відповідь на запитувану інформацію надано без порушення терміну виконання, тобто, згідно вимог чинного законодавства.

Посилання апелянта на ту обставину, що відповідь позивачу направлено 08.11.2017 року, що підтверджується копією конверту зі штампом про відправлення року, тобто з порушенням п'ятиденного строку, визначеного ч. 1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації є безпідставним, оскільки відповідь позивачу надано в межах 5-денного строку відповіді на запит про отримання публічної інформації.

Таким чином, довід апелянта на те, що відповідь на його запит надано відповідачем з порушенням строку, який визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації (5 робочих дня з моменту отримання запиту) є неогрунтованим та таким, що спростовується матеріалами справи.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо надання неповної інформації на запит від 26.10.2017 року та зобов'язання надати відповідну інформацію на запит від 26.10.2017 року по суті запитуваних питань в повному обсязі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 19 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403 VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (надалі Закон № 1403) передбачено, що для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, та вирішення питання щодо надання права на здійснення діяльності приватного виконавця при Міністерстві юстиції України утворюється Кваліфікаційна комісія приватних виконавців (далі - Кваліфікаційна комісія). Положення про Кваліфікаційну комісію приватних виконавців затверджується Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2430/5 затверджено Положення про Тимчасову комісію (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом пункту 4 Положення, Тимчасова кваліфікаційна комісія відповідно до покладених на неї завдань:

- визначає дату складення кваліфікаційних іспитів особами, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- розробляє та затверджує перелік питань автоматизованого анонімного тестування для проведення кваліфікаційного іспиту осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- розглядає документи, подані особами, які мають намір отримати право на здійснення діяльності приватного виконавця, на відповідність вимогам, визначеним Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

- проводить кваліфікаційні іспити осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- затверджує результати кваліфікаційних іспитів осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця;

- приймає рішення про видачу посвідчення приватного виконавця.

Відповідно до пункту 22 Положення, матеріально-технічне та інформаційне забезпечення діяльності тимчасової кваліфікаційної комісії здійснює Мін'юст.

Матеріали справи свідчать, що на запит позивача від 26.10.2017 року про надання інформації щодо використання електронної системи для проведення автоматизованого анонімного тестування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця, для проходження тестування поза межами кваліфікаційних іспитів, і, якщо відповідна електронна система для проходження тестування поза межами кваліфікаційних іспитів використовувалась, то зазначити, ким і коли здійснювалось таке використання, Міністерством юстиції України надано відповідь листом від 07.11.2017 року за № ПІ-ЮР-2392/5/205, в якій зазначено, що надати будь-які відомості щодо використання Системи тестування поза межами кваліфікаційних іспитів не вбачається за можливе, оскільки така інформація не перебуває у володінні тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що п. 4 Порядку допуску до професії державного виконавця, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 жовтня 2016 року № 3053/5 (надалі - Порядок № 3053/5) передбачено, для складання кваліфікаційного іспиту використовується електронна система для проведення автоматизованого анонімного тестування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця (далі - Система тестування).

Кваліфікаційний іспит проводиться в окремому приміщенні, в якому розміщуються автоматизовані робочі місця осіб, допущених до складання кваліфікаційного іспиту, окреме автоматизоване робоче місце для адміністрування Системи тестування з підключеним до нього принтером та відповідне комунікаційне обладнання.

Серверна частина програмного забезпечення Системи тестування розміщується на технічних ресурсах адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України.

Налаштування автоматизованих робочих місць осіб, допущених до складання кваліфікаційного іспиту, повинні забезпечувати відсутність доступу до інформаційних ресурсів мережі Інтернет.

Створення та налаштування Системи тестування, її технічне обслуговування та модернізація, а також вжиття технічних заходів для збереження даних, що містяться на сервері Системи тестування, здійснюються адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що електронна система для проведення автоматизованого анонімного тестування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця використовується Кваліфікаційною комісією приватних виконавців Міністерства юстиції України виключно в рамках процедури проведення кваліфікаційного іспиту, її використання з іншою метою та в інший спосіб чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, на Кваліфікаційну комісію приватних виконавців Міністерства юстиції України не покладено обов'язку проводити тестування поза межами кваліфікаційного іспиту, а електронна система для проведення автоматизованого анонімного тестування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця створена саме для складання кваліфікаційних іспитів приватних виконавців.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Повний текст постанови складений 20 березня 2018 року.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року у справі № 805/4154/17-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв