Справа № П/811/1534/17
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2018 року справа № П/811/1534/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.,

суддів: Лукманової О.М. Уханенка С.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №17631-17 від 30.06.2017 року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 30.06.2017 року, яким Позивачу було визначено грошове зобов'язання з транспортного податку у сумі 25000.00 грн.

Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року скасувати, та винести нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, тому відповідно до ст. 311 КАС України, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником легкового транспортного засобу, а саме автомобілю TOYOTA LAND CRUISER 200, універсал-В, білого кольору, об'єм двигуна 4461 куб.см, 2015 року випуску, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХО537464.

30.06.2017 року ГУ ДФС у Кіровоградській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №17631-13, яким ОСОБА_1 було визначено до сплати податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 грн.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб Позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком, що в свою чергу свідчить про протиправність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст.8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Положеннями ст.10 Податкового кодексу України визначено, що до місцевих податків належить зокрема податок на майно.

Згідно п.265.1 ст.265 Податкового кодексу України, податок на майно складається зокрема з транспортного податку.

Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України , платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Приписами п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Відповідно до п.267.4 ст.267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що нарахування транспортного податку здійснюється за умови наявності у особи власного легкового автомобіля з року випуску якого минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року

В свою чергу, станом на 01.01.2017 року розмір мінімальної заробітної плати становив 3200.00 грн., у зв'язку з чим, для віднесення легкового автомобіля до об'єкта оподаткування транспортним податком, його середньоринкова вартість має перевищувати 1200000 грн. (375*3200.00 грн.).

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач є власником автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, універсал-В, білого кольору, об'єм двигуна 4461 куб.см, 2015 року випуску.

В свою чергу, як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку з сайту Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, середньоринкова вартість транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200, 4.5, внутрішнього згорання, дизель, 2015 року випуску становить 1184917.50 грн.

Отже, з зазначеного вбачається, що транспортний засіб Позивача не був об'єктом оподаткування податком транспортного податку у період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, а Позивач в свою чергу не є платником вказаного податку.

Отже, аналізуючи встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необґрунтованості нарахування Позивачу транспортного податку за 2017 рік та як наслідок безпідставності прийняття податкового повідомлення-рішення №17631-17 від 30.06.2017 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст. 243, ст.308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 19.03.2018 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: С.А. Уханенко