Справа № 522/16551/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/16551/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Димерлій О.О.

суддів: Єщенка О.В. , Домусчі С.Д.

за участю секретаря - Осавуляк О.А.

розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 20.11.2017р. по справі № 522/16551/17 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст. ст.1, 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при прийнятті рішення №86 від 07 серпня 2017 про відмову в призначенні пенсії, просив суд: зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (надалі - ЦО УПФУ) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, відповідно до діючого законодавства.

За наслідками розгляду адміністративного позову Приморським районним судом м. Одеси 20 листопада 2017 ухвалено постанову про часткове задоволення адміністративного позову. Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував рішення відповідача №502/06 від 09 серпня 2017 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком та зобов'язав ЦО УПФУ розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1, а посилання на відсутність документів, які підтверджують громадянство України є безпідставним та повністю спростовується наявною в матеріалах справи копією паспорту, з якої вбачається, що позивач є громадянином України.

В апеляційній скарзі ЦО УПФУ не обґрунтовуючи вимог та не зазначаючи у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів судом і встановлення ним обставин у справі та (або) застосування норм права, просить рішення суду скасувати, повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

В письмових запереченнях спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з'ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законом порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, що діяла з 06 лютого 2017 по 05 жовтня 2017) - особи мають право на призначення пенсії за віком за умови: досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними, зокрема віку: 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

Отже, позивач має право на пенсію за віком.

19 жовтня 2016 ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з заявою про призначення пенсії.

Вказаний вище пенсійний орган 23 листопада 2016 за №629/л-11 надав відповідь заявнику де зазначив, що для задоволення заяви не має законних підстав, оскільки для призначення пенсії ОСОБА_1 необхідно, серед інших документів, надати паспорт громадянина України, а не закордонний паспорт громадянина України з відміткою посольства України у ФРН (а.с. 12).

Відмову відповідача у призначенні пенсії позивач оскаржив до суду. 29 березня 2017 Приморським районним судом м. Одеси ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Суд першої інстанції, посилаючись на те, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1, а посилання на відсутність документів, які підтверджують громадянство України позивача є безпідставними та повністю спростовуються наявною в матеріалах справи копією паспорту, з якої вбачається що позивач є громадянином України, задовольнив позовні вимоги.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

З копії закордонного паспорту № НОМЕР_1, тип (Р), Код держави (UKR), виданий органом 2D, від 24.01.2011 року вбачається, що позивач народилися ІНФОРМАЦІЯ_1, тому вона підпадає під категорію осіб, які мають право на призначення пенсії за віком.

Крім того, з копії Листа ПФУ від 03.10.2017 року № 12746/81-11 вбачається, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 16 років 17 днів.

Згідно Положення про паспорт громадянина України (затверджене Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. N 2503-XII) (п.1) - паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон або дипломатичний і службовий паспорти, посвідчення особи моряка і проїзний документ дитини.

Згідно пункту 5.3. Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном (затверджено Наказом Міністра закордонних справ України від 22 листопада 1999 р. N 201; Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 грудня 1999 р. за N 903/4196) (який був чинним станом на дату постановлення позивача на консульський облік 24.05.2002 року), після представлення заявником довідок про виписку з останнього місця постійного проживання в Україні та здачі паспорта громадянина України до органів внутрішніх справ України в паспорт громадянина України для виїзду за кордон вноситься шляхом проставлення штампа "постійне проживання" або такого напису (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного дипломатичного представництва або консульської установи.

Отже, судом першої інстанції правильно зазначено, що оскільки в закордонному паспорті ОСОБА_1 проставлено штамп «постійне проживання» консульської установи посольства України у ФРН, відтак «внутрішній» паспорт громадянина України здано до органів внутрішніх справ України.

Наявний у ОСОБА_1 закордонний паспорт № НОМЕР_1, тип (Р), Код держави (UKR), виданий органом 2D, дата видачі 24.01.2011, дійсний до 24.01.2021, - підтверджує її громадянство України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 5 Закону України «Про громадянство України», документами, що підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Рішенням N 502/06 від 09.08.2017 року позивачу було повідомлено, що права на призначення пенсії вона не має, оскільки не було надано документу, який підтверджує громадянство України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення ЦОУПФ від N 502/06 від 09.08.2017 року про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком є протиправним та необґрунтованим, у зв'язку із чим підлягає скасуванню.

Також апеляційний суд погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту порушеного права ОСОБА_1, та вважає що в даному випадку вихід за межі позовних вимог є обґрунтованим та необхідним для повного захисту прав позивача.

При розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не убачається.

Керуючись: ст. ст. 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2017 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з часу прийняття судового рішення.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Домусчі С.Д.