Справа № 804/4296/17
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року справа № 804/4296/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
06 липня 2017 року Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі ПАТ «ПІВДГЗК», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі ДУ ОВПП ДФС України, відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Дніпропетровського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби України щодо перевірки питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні доходів та витрат з податку на прибуток Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", а також дії щодо запитування під час проведення перевірки документів, що не пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, та не свідчать про приховування (занижения) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, або які не належать та не пов'язані з предметом перевірки;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2017 року (суддя І.А. Гончарова) відкрито провадження у адміністративній справі (том 1, а.с. 2).
У звязку із призначенням судді І.А. Гончарової на посаду судді Верховного суду, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 року адміністративну справу № 804/4296/17 прийнято до провадження суддею Д.П. Павловським, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (том 8, а.с. 70).
У судове засідання 24.01.2018 року прибув представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у письмових запереченнях на позов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
За результатами перевірки складено Акт від 22.05.2017 № 51/28-10-46-15/00191000, за висновками якого встановлено порушення, а саме:
завищення суми заявленого бюджетного відшкодування на загальну суму ПДВ у розмірі 629564,60 грн, у т.ч. у розрізі звітних (податкових) періодів: липень 2016 - 123620 грн., вересень 2016 - 505944,60 грн.;
- пп.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу, ст. 1, 3, 9, 11, 12 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зі змінами та доповненнями; п. 1, 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зі змінами та доповненнями; розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України, в результаті чого встановлено заниження фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності за період Три квартали 2016 року у розмірі 622959,66 грн., у т.ч.: занижено доходи -167609,52 грн., завищено витрати -455350,14 грн.
- п. 85.2, ст. 85 Податкового кодексу, що передбачає відповідальність платника додатків відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу (том 1, а.с. 27-84).
Не погоджуючись із висновками акту, ПАТ «ПІВДГЗК» подало заперечення від 31.05.2017 за № 52-70/4824 на Акт від 22.05.2017№ 51/28-10-46-5 00191000 до ОВПП ДФС (том 1, а.с. 113-129).
ПАТ «ПІВДГЗК» вважає, що Акт перевірки Дніпропетровського управління Офісу великих платників ДФС України від 22.05.2017 № 51/28-10-46-15/00191000, та акт № 46/28-10-54-02 від 15.05.2017 про відсутність та не надання до перевірки ПАТ «ПІВДГЗК» первинних документів, які складені за результатами перевірки, суперечать діючому законодавству Україні, тому, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, а дії посадових (службових) осіб контролюючого органу при проведенні перевірки є протиправними.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо перевірки питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні доходів та витрат з податку на прибуток позивача, а також дій щодо запитування під час проведення перевірки документів, що не пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, та не свідчать про приховування (занижения) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, або які не належать та не пов'язані з предметом перевірки, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до п. 21.1 ст. 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами (пп. 21.1.1); не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (пп. 21.1.4); забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій (пп. 21.1.2); забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень (пп. 21.1.3).
Згідно з п. 85.4. ст. 85 ПК України, при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Такими документами, відповідно до пп. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16 ПК України, є документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Разом з тим, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Пунктом 85.7 ст. 87 ПК України встановлено, що отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику.
Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що при проведенні позапланової документальної перевірки посадовими особами ПАТ «ПІВДГЗК» на Запит від 13.05.2017 року № 1, перевіряючим в повному обсязі було надано первинні документи, обов'язковість ведення яких передбачена чинним законодавством, які належать або пов'язані з предметом даної перевірки та підтверджують факт реальності господарських операцій, та які є підставою для формування податкового обліку та формування податкового кредиту по задекларованим фінансово-господарським операціям з контрагентами, що підтверджується підписаними з обох сторін реєстрами первинних документів, наданих ПАТ «ПІВДГЗК» в ході перевірки посадовим (службовим) особам контролюючого органу.
Пунктом 85.1. ст. 85 ПК України передбачено, що забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.
Отже, надання документів по незадекларованим операціям, або інших документів, які були запитані податковим органом, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту, не є обов'язком ПАТ «ПІВДГЗК», враховуючи, що дані документи не належать та не пов'язані з предметом даної перевірки ПАТ «ПІВДГЗК».
Пунктом 21.2 ст. 21 ПК України передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків посадові особи контролюючих органів несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст. 65 Закону України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII "Про державну службу", підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто, протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Отже, дії щодо направлення на запитування посадовими особами контролюючого органу під час проведення перевірки ПАТ «ПІВДГЗК» документів, що не пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, та не свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, або які не належать та не пов'язані з предметом перевірки є протиправними.
Серед іншого, відповідно до пп. 78.1.4. п. 78.1 ст.78 ПК України, якими встановлено, що документальна позапланова документальна виїзна перевірка проводиться у випадку, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Отже, враховуючи предмет призначеної перевірки, який чітко встановлений в наказі про проведення перевірки, зміст отриманих ПАТ «ПІВДГЗК» запитів контролюючого органу, враховуючи пп.7 8.1.4. п. 78.1 ст. 78 ПК України, у контролюючого органу були відсутні правові підстави для перевірки питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні доходів та витрат з податку на прибуток підприємства.
Таким чином, дії посадових (службових) осіб щодо перевірки питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні доходів та витрат з податку на прибуток підприємства здійснені з виходом та регламентовані наказом на проведення перевірки від 19.04.2017 № 816 межі, є протиправними.
Слід зазначати, що витребування документів, які не пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, та не свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, або які не належать та не пов'язані з предметом перевірки свідчить про неналежне, не сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функції, що призводить до порушень прав та охоронюваних законом інтересів платника податків, а саме, ПАТ «ПІВДГЗК», тобто, такі дії посадових (службових) осіб контролюючого органу також є протиправними з огляду на пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, пп. 21.1.1, пп. 21.1.2, пп. 21.1.3, пп. 21.1.4 п. 21.1 ст. 21, п. 85.1, п. 85.4. ст. 85 ПК України.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.
Так, при проведенні перевірки ПАТ «ПІВДГЗК», відповідачем було встановлено неналежне виконання умов укладених договорів між ПАТ «ПІВДГЗК» та зазначеними контрагентами-постачальниками, в частині дефектності первинних документів, які було надано до перевірки; відсутності первинних документів.
Перевіркою ПАТ «ПІВДГЗК» по взаємовідносинам з зазначеними контрагентами-постачальниками встановлено:
відсутність (ненадання до перевірки) належним чином оформлених сертифікатів якості (відповідності) ТМЦ, що унеможливлює встановлення фактичного пробника готової продукції, регіон, в якому вироблено готову продукцію. Відповідно до договорів купівлі-продажу, укладених між ПАТ «ПІВДГЗК» та контрагентами-постачальниками, продукцію повинен супроводжувати документ, що підтверджує якість (сертифікат якості (відповідності) та/або паспорт виробу, та/або інструкція керівництво) з технічної експлуатації та/або гарантійний талон, тощо);
відсутність (ненадання до перевірки) журналу видачі довіреностей, для встановлення осіб, які приймали участь безпосередньо при здійсненні господарської операції;
відсутність (ненадання до перевірки) документального підтвердження руху транспортування) ТМЦ від контрагентів-постачальників, а саме - первинні документи товаротранспортні накладні, залізничні накладні, заявки, подорожні листи тощо), що свідчить про здійснення господарських операцій, які не мають юридичного підґрунтя, так як не встановлено фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей від постачальників до покутня (ПАТ «ПІВДГЗК»):
відсутність (ненадання до перевірки) паперових носіїв за формою первинних документів по зазначеним контрагентам;
дефектність первинних документів, що свідчить про формальний підхід при їх складанні (господарські операції відбувалися самі по собі, або взагалі господарські операції не відбувалися, а документи складалися);
оформлення паперовими носіями за формою первинних документів господарських операцій без фактичного їх здійснення;
проведення операції з контрагентами - постачальниками, які не виконують свої податкові зобов'язання, не мають правових зв'язків по операціях з реалізації (продажу) товарів (послуг) на адресу підприємств, взаємовідносини з якими ПАТ «ПІВДГЗК» задекларовано у податковій звітності.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 ПК України, згідно якої право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на сплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно з п. 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому нейтральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.
Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (пункт 201.8 ст. 201 ПК України).
Отже, з аналізу положень Податкового кодексу України вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних (у т.ч. платіжних) документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності, у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обов'язкові реквізити).
Таким чином, податковий кредит є правом платника податку щодо зменшення податкових зобов'язань звітного періоду, яке виникає виключно за наявності податкових накладних. Закон забороняє включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послуг), якщо ці суми не підтверджені податковими накладними, та передбачає відповідальність платника податків зі порушення цих вимог у вигляді фінансових санкцій.
Як вже було встановлено судом, при проведенні позапланової документальної перевірки посадовими особами ПАТ «ПІВДГЗК» на Запит від 13.05.2017 року № 1, перевіряючим в повному обсязі було надано первинні документи, обов'язковість ведення яких передбачена чинним законодавством, які, в свою чергу, належать або пов'язані з предметом даної перевірки та підтверджують факт реальності господарських операцій, та які є підставою для формування податкового обліку та формування податкового кредиту по задекларованим фінансово-господарським операціям з контрагентами, що підтверджується підписаними з обох сторін реєстрами первинних документів, наданих ПАТ «ПІВДГЗК» в ході перевірки посадовим (службовим) особам контролюючого органу.
Таким чином, надання інших документів, які на думку податкового органу, підтверджують правомірність формування податкового кредиту, не є обов'язком ПАТ «ПІВДГЗК», оскільки, дані документи не належать та не пов'язані з предметом даної перевірки ПАТ «ПІВДГЗК».
З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення перевірки посадовими особами ПАТ «ПІВДГЗК» контролюючому органу було надано всі первинні документи, які в повній мірі було досліджено та описано в Акті перевірки. Зауважень до оформлення первинних документів, що підтверджують факт реальності господарських операцій, обов'язковість ведення яких передбачена чинним законодавством, які є підставою для формування податкового обліку взаємовідносинам з ПП «ТРАНЗИТ-ВЕСТ» з боку контролюючого органу під час проведення перевірки не було. В акті перевірки зазначено, що до перевірки не надано: товарно-транспортних документів, що підтверджують фізичне переміщення ТМЦ ПП «ТРАНЗИТ-ВЕСТ» на територію комбінату; паперові носії за формою первинних документів (рахунки, видаткові накладні, прибуткові накладні тощо) по двом податковим накладним № 35 від 22.07.2016 та № 37 від 27.07.2016.
Щодо відсутності документів, які підтверджують транспортування товару на територію ПАТ «ПІВДГЗК», суд зазначає, що товарно-транспортна накладна (ТТН) не є первинним документом і правилами податкового обліку не передбачена обов'язковість ТТН для підтвердження здійснення господарської операції, а також, згідно умов договору наданому на перевірку, ТМЦ поставляються на склад ПАТ «ПІВДГЗК» силами постачальника. Таким чином, якщо умовами договору передбачено, що перевезення вантажу здійснюється силами постачальника, то наявність у покупця ТТН не є обов'язковою.
Отже, товарно-транспортні накладні, не є визначальною умовою для отримання правана податковий кредит, оскільки, законодавчі норми не ставлять в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) або їх недоліки з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість. ТТН оформляються лише у тих випадках, коли для перевезення товару залучається перевізник, який надає послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом. Якщо товар перевозиться власним автомобільним транспортом продавця (вантажовідправника) чи власним транспортом покупця (вантажоодержувача) - ТТН не оформляються.
Такий висновок дозволяє зробити аналіз змісту затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні. Даний перелік передбачає, що у водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, до здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, повинна бути ТТН (п.1), але не передбачає подібної вимоги для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб (п. 2).
Разом з тим, правильність висновку про те, що ТТН не повинна оформлюватися у випадках, коли перевезення товару здійснюється власним транспортом продавця (вантажовідправника) чи власним транспортом покупця (вантажоодержувача), підтверджується змістом Правил № 363, у розділі 11 яких порядок оформлення ТТН передбачає участь у її оформленні трьох суб'єктів, а саме, вантажовідправника, вантажоодержувача і перевізника. Отже, якщо перевезення здійснюється без залучення перевізника (відсутність третього суб'єкта), ТТН не може бути оформлена.
Також, Податковий кодекс України не містить норм, відповідно до яких випливало, що відсутність у платника податку документів, що підтверджують транспортування товару, або приймання на склад (ТТН, подорожних листів, актів приймання на склад, тощо), або наявність таких документів, але складених з порушенням, позбавляє права на нарахування податкового кредиту у складі вартості такого товару.
Відсутність ТТН, як підстава для виключення сум ПДВ зі складу податкового кредиту може бути обґрунтованим у випадку, коли йдеться про податковий кредит від послуг з транспортування. У випадку, якщо податковий кредит сформований у результаті купівлі-продажу товарів - у відповідності до п. 198.1 ПК України, підставою для складання податкової накладної є первинний бухгалтерський документ, який підтверджує факт розрахунків за товари (платіжні документи), або факт прийому-передачі товару (накладні, акти прийому-передачі, тощо).
Тобто, висновки акту перевірки про підтвердження/не підтвердження податкового кредиту з операцій купівлі-продажу товарів в залежності від наявності, або відсутності ТТН не відповідають нормам Податкового кодексу України.
Також, судом встановлено, що паперові носії за формою первинних документів (рахунки, видаткові накладні, прибуткові накладні тощо) за податковою накладною № 35 від 22.07.2016 року було надано до перевірки, про що свідчить реєстр переданих документів до перевірки, підписаний головним ДРІ Криворізького відділу Дніпропетровського управління ОСОБА_7
Щодо зауважень контролюючого органу щодо надання до перевірки ПАТ «ПІВДГЗК» незавірених копій: рахунків-фактур, видаткових та прибуткових накладних по взаємовідносинам з ПП «ТРАНЗИТ ВЕСТ» за липень 2016 на суму 123 620,00 грн., враховуючи норми п. 85.7 ст. 87 ПК України, слід зазначити, що отримання копій документів оформляється описом, копія якого посадовими (службовими) особами контролюючого органу вручається під підпис платнику податків або його законному представнику.
Таким чином, підпис службової особи контролюючого органу - головного ДРІ Криворізького відділу Дніпропетровського управління ОСОБА_7 в реєстрах наданих по перевірки ПАТ «ПІВДГЗК» первинних документів (опис), засвідчує факт передачі перевіряючим всіх первинних документів, обов'язковість ведення яких передбачена чинним законодавством, які, в свою чергу, належать або пов'язані з предметом даної перевірки та підтверджують факт реальності господарських операцій та які є підставою дня формування податкового обліку та формування податкового кредиту по задекларованим фінансово-господарським операціям з контрагентами.
Слід зазначити, що придбаний товар не є безоплатно отриманим, оскільки, відповідно до платіжних документів, які було надано до перевірки, товар було оплачено у повному обсязі.
Щодо взаємовідносин з ТОВ «ЛІТПРОМ-КРИВБАС» (код за ЄДРГЮУ 33143184) за вересень 2016 року, судом встановлено, що між підприємствами за період, який підлягає перевірці здійснювалися взаємовідносини на підставі договорів: від 21.04.2016 №2016/у/ОГЕ/584 на послуги з проведення випробувань і вимірювань електрообладнання на об'єктах ПАТ «ПІВДГЗК» в 2016 році (об'єкти підвідомчі «Держгірпромнагляд»); від 22.03.2016 № 2016/д/ОГЕ/423 на послуги проведення роботи по діагностуванню, наладці та технічного обслуговування частотних перетворювачів, установлених в цехах ГЗФ-1, РЗФ-2, УДТК, цеху шламових систем, ТСЦ в 2016 році; від 16.08.2016 № 2016/д/ОГЕ/1044 на послуги з проведення робіт по поточному ремонту високовольтних комірок ЯКНО-6-l-y1 (18 штук) та пусконалагоджувальні роботи високовольтних комірок ЯКНО-6-l-y1 (ПККЗ-10) (36 штук); від 23.02.2016 № 2016/д/ОГМ/289 (підряд на виконання підрядних робіт по капітальному ремонту секцій № 5, 6 РЗФ-1 - монтаж нового обладнання; від 30.09.2015 №2015/д/УКС/1376 на виконання підрядних робіт по капітальному ремонту корпусу збагачення XI-XIV секцій РЗФ-1 (5-6 секцій) інв. № 1000083; від 30.07.2015 №2015/д/ОГЕ/1133 на виконання підрядних робіт з модернізації електрообладнання в цехах №№ 1, 2, 3 УДТК (конвеєра № 3 інв. № 4207576, № 3А інв. № 4207577, ПД-1 ЛК-3 інв. №4218174, димосмок ДН-22 інв. № 4221932, інв. № 4217945, корпусу великого дроблення руди інв. № 1000729, вентилятор (димосмок) інв. № 4217945, інв. № 4217944); від 19.02.2016 № 2016/д/ОГМ/257 на виконання підрядних робіт по капітальному ремонту секції № 5, 6 РЗФ-1; від 25.03.2016 № 2016/д/ОГЕ/443 на виконання підрядних робіт з технічного обслуговування і наладці тиристорних збудників електроприладів обладнання з мікропроцесорним регулюванням типу ТЕП-320, ВТЕП-8-315, встановлених в цехах РЗФ-1, РЗФ-2, Аглоцеху, Цеху шламових систем і ТСЦ в 2016 році.
З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення перевірки посадовими особами ПАТ «ПІВДГЗК» перевіряючим було надано всі первинні документи, що підтверджують факт реальності господарських операцій, обов'язковість ведення яких передбачена чинним законодавством, які є підставою для формування податкового обліку по взаємовідносинам із ТОВ «ЛІТПРОМ КРИВБАС», а саме: податкові накладні, рахунки на оплату, акти приймання-передачі виконаних підрядних робіт форми КБ-2в з додатками, акти про витрату матеріалів підрядника, акти на використання давальницької сировини, з/частин, комплектуючих замовника, розрахунки вартості механізмів підрядника, розрахунки вартості механізмів замовника, листи на узгодження залучення субпідрядних організацій для проведення певних видів робіт.
В Акті перевірки зазначено, що станом на дату закінчення перевірки підприємством не надано: виконавчої документації, журналів виконання робіт, актів лабораторних випробувань зразків будівельних матеріалів, сертифікатів і паспортів на матеріали, а також письмового погодження ПАТ «ПІВДГЗК» на залучення підрядником субпідрядних організацій для виконання договорів; графіки роботи підрядника, їх погодження чи зміни, що підтверджують роботи понад встановлений законодавством робочий час; наряд-допуски; дозволів відповідних організацій на виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатації об'єктів, машин, механізмів, обладнання підвищеної небезпеки; погоджених із замовником маршрутів проїзду транспортних засобів, проходів і переходів персоналу по території замовника до об'єктів на яких виконуються роботи; акти демонтажу та оцінки для оприбуткування, акти на оприбуткування ТМЦ кольорових металів отриманих при розбиранні (демонтажу) деталей, вузлів,агрегатів та т.п. під час ремонту (надання послуг) та прибуткові ордери на оприбуткування ТМЦ після демонтажу; дефектні відомості (акти обстеження) відповідних спеціалістів (фахівців, комісій), що підтверджують необхідність проведення ремонтних робіт з детальним розшифруванням номенклатури товарно-матеріальних цінностей (робіт), які необхідно замінити (виконати) в процесі здійснення ремонту; заявок на видачу перепусток для перетину КПП; журнали проходження інструктажу; документи, підтверджуючі якість використаних при проведенні ремонтів ТОВ «ЛІТПРОМ КРИВБАС» матеріалів (сертифікати, технічні паспорти та інші документи); транспортування матеріалів, запасних частин до місць проведення ремонтних робіт; Положення «Про пропускний та внутрішньооб'єктовий режим на ПАТ «ПІВДГЗК»; акти про витрачені матеріали; акти надання обладнання для монтажу та повернення змонтованого обладнання; довідки про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3; акти на використання енергоресурсів, акти приймання-передачі матеріалів замовника.
Суд вважає, що вищезазначені документи, такі як: наряд-допуски, акти про витрачені матеріали, акти надання обладнання для монтажу та повернення змонтованого обладнання, довідки про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3, акти на використання енергоресурсів, акти приймання-передачі матеріалів замовника, дефектні відомості (акти обстеження) відповідних спеціалістів (фахівців, комісій), транспортування матеріалів, запасних частин до місць проведення ремонтних робіт контрагентом, акти демонтажу та оцінки для прибуткування, акти на оприбуткування ТМЦ кольорових металів отриманих при розбиранні (демонтажу) деталей, вузлів, агрегатів, погоджені з замовником маршрути проїзду транспортних засобів, проходів і переходів персоналу по території замовника до обєктів на яких виконуються роботи; Положення «Про пропускний та внутрішньо об'єктовий режим на ПАТ «ПІВДГЗК» не є порушенням податкового законодавства, оскільки дані документи не є первинними документами в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та пп. 16.1.5 п. 16.1 ст.16 ПК України, тому, у контролюючого органу не було підстав для витребування зазначених документів під час проведення позапланової перевірки, оскільки такі документи не підтверджують правомірність формування податкового кредиту, отже, дані документи не належать та не пов'язані з предметом даної перевірки ПАТ «ПІВДГЗК».
Слід зазначити, що зауважень до оформлення первинних документів, що стверджують факт реальності господарських операцій, обов'язковість ведення яких передбачена чинним законодавством, які є підставою для формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «ЛІТПРОМ КРИВБАС» з боку контролюючого органу під час проведення перевірки не було. Крім того, не містяться посилання в акті перевірки на докази стосовно невиконання вказаних робіт.
З приводу недостатньої чисельності працюючих на ТОВ «ЛІТПРОМ КРИВБАС» для виконання робіт, в обсягах включених до актів виконаних робіт у 2016 році для ПАТ «ПІВДГЗК» суд зазначає, що відповідач неповно дослідив питання наявності трудових ресурсів у ТОВ «ЛІТПРОМ КРИВБАС», оскільки контролюючий орган робить висновок про недостатню кількість працівників у зазначеного контрагента виходячи лише звітів про суми нарахованої заробітної платні (1-ДФ) ТОВ «ЛІТПРОМ КРИВБАС», проте, щоб встановити достеменно наявність людських ресурсів перевіряючим потрібно було витребувати у вказаного контрагента трудові договори, укладені останнім з працівниками, а також, накази про прийняття на роботу, цивільно-правові договори, тощо. Зазначене питання не було досліджено податковим органом.
Отже, розрахунок штатної чисельності ТОВ «ЛІТПРОМ КРИВБАС» зроблений контролюючим органом на власний розсуд, без належного правового обґрунтування застосування такого розрахунку, з відповідним посиланням на норми ПК України та інших нормативно-правових законодавчих актів, які встановлюють форму, зміст, порядок застосування та обов'язковість такого розрахунку, тому, розрахунок штатної чисельності ТОВ «ЛІТПРОМ КРИВБАС» є необгрунтованим, враховуючи, що в акті перевірки повинні відображатися факти порушень, а не припущення щодо їх наявності.
Суд звертає увагу, що контрольно-пропускний режим на підприємстві позивача здійснюється відповідним контрагентом, з яким ПАТ «ПІВДГЗК» уклало договір про надання охоронних послуг, відповідно, оформлення перепусток на в'їзд-виїзд автотранспорту та їх видача є обов'язком саме контрагента, який надає ПАТ «ПІВДГЗК» послуги з охорони майна та об'єктів. Проте, податковий орган під час перевірки не запитував відповідного контрагента, в рамках зустрічної звірки інформації щодо перепусток виписаних на в'їзд-виїзд автотранспорту постачальників. Жодними нормативно-правовими актами не передбачено зберігання заявок на перепустки чи самих перепусток, які носять разовий характер.
Таким чином, висновок контролюючого органу про встановлення порушення п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту на загальну суму ПДВ у розмірі 505944,60 гри., у т.ч. (період відображення у складі податкового кредиту декларації з ПДВ, уточнюючих розрахунків до декларацій з ПДВ): вересень 2016 року - 505944,60 грн.; завищення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на загальну суму 505944,60 грн., у т.ч. в розрізі податкових (звітних) періодів: липень 2016 року - 505944,60 грн.; заниження податку на прибуток підприємства на загальну суму 455350,14 грн., у т.ч.: три квартали 2016 року у сумі 455350,14 грн., (при неможливості встановлення надавача послуг, дані послуги та роботи вважаються фактично невиконаними, тим самим коригуючи витратну частину підприємства у бік зменшення) є необгрунтованим, та таким, що грунтується на припущеннях податкового органу, враховуючи, що в акті перевірки повинні відображатися факти порушень, а не припущення щодо їх наявності.
З матеріалів справи вбачається, що в ході перевірки питання формування витратної частини ПАТ «ПІВДГЗК» за 2016 рік не досліджувалось. Факт включення або не включення до витрат сум за отриманими послугами ТОВ «ЛІТПРОМ КРИВБАС» не перевірявся.
Таким чином, при проведенні позапланової документальної перевірки посадовими особами ПАТ «ПІВДГЗК» на запит від 13.05.2017 року № 1, перевіряючим в повному обсязі було надано всі первинні документи, обов'язковість ведення яких передбачена чинним законодавством, які, в свою чергу, належать або пов'язані з предметом даної перевірки та підтверджують факт реальності господарських операцій, та які є підставою дня формування податкового обліку та формування податкового кредиту по задекларованим фінансово-господарським операціям з відповідними контрагентами, а надання документів по незадекларованим операціям, або інших документів, які на думку податкового органу, підтверджують правомірність формування податкового кредиту, не є обов'язком ПАТ «ПІВДГЗК», оскільки, дані документи не належать та не пов'язані з предметом даної перевірки ПАТ «ПІВДГЗК».
Щодо обставин, зазначеними відповідачем про те, що перевіркою було встановлено рух товару по ланцюгам з сумнівними постачальникам-контрагентам, та дослідити рух товару від виробника було неможливо через відсутність податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН контрагентами, суд зазначає, що даний факт не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань недійсними, у тому числі нікчемними правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг якихдекларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Законодавство України зобов'язує платників податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчисления і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи.
Отже, платник податку несе індивідуальну відповідальність за недотримання норм чинного законодавства України. У відповідності до глави 11 Податкового кодексу України, значена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі і контрагентів. Таким чином, покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного Державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.
Відтак, зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки, податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають застати саме для цієї особи.
Слід зазначити, що чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.
Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейського суду з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків до своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних - вересів та вимогами захисту права власності».
Таким чином, висновок про неможливість встановлення реального (законного) виробників ТМЦ (запасних комплектуючих деталей), що використовувались для виконання робіт, наданні послуг є необґрунтованим, зроблений без посилання на відповідні докази (Акти перевірок, зустрічних звірок, рішення суду), тобто висновки державних ревізорів мають суб'єктивний характер, є нічим іншим ніж припущення, на яких доказування не може обгрунтовуватись.
Таким чином, судом встановлено, що Акт перевірки від 22.05.2017 № 51/28-10-46-15/00191000 не містить систематичний виклад, виявлених під час перевірки фактів порушень з боку ПАТ «ПІВДГЗК» норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено па органи державної податкової служби, висновки в Акті перевірки викладено не чітко, не об'єктивно та в не повній мірі, зроблені без посилань на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Згідно із статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до норм Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду адміністративної справи судом досліджено всі письмові докази, які долучені до матеріалів адміністративної справи.
Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для повного встановлення обставин справи щодо ухвалення законного судового рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" слід задовольнити повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 246-247, 249, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Визнати протиправними дії Дніпропетровського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби України щодо перевірки питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні доходів та витрат з податку на прибуток Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", а також дії щодо запитування під час проведення перевірки документів, що не пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, та не свідчать про приховування (занижения) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, або які не належать та не пов'язані з предметом перевірки.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05.02.2018 року.

Суддя ОСОБА_1