Справа № 814/297/18
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 р. Справа № 814/297/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54034

до відповідача:Міністерства освіти і науки України, пр-т Перемоги, 10, м. Київ, 01135

про:визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України (далі відповідач, Міністерство), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо повідомлення позивачу результатів перевірки його звернення до Урядової гарячої лінії від 17.12.2017 року за № ІЛ-7646526 та суті прийнятого рішення;

- зобовязати Міністерство освіти і науки України повідомити ОСОБА_1 результати перевірки його звернення до Урядової гарячої лінії від 17.12.2017 року за № ІЛ-7646526 та суть прийнятого рішення;

- зобовязати Міністерство освіти і науки України анулювати дублікат атестата про повну загальну середню освіту.

Ухвалою суду від 02.02.2018 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 17.12.2017 року він звернувся до Урядової гарячої лінії з проханням анулювати атестат про повну загальну середню освіту МК № 46211419, до якого додав копію заяви до школи від 10.08.2016 року про повернення дублікату атестата до школи та видачу виправленого документа про середню освіту. Урядова гаряча лінія звернення позивача направила до Міністерства освіти і науки України. Міністерство у передбачений законодавством місячний строк про результати розгляду звернення та суть прийнятого рішення позивача не повідомило, чим порушило його право на отримання такого рішення та перешкоджає праву ОСОБА_1 на отримання повної загальної середньої освіти.

Відповідач подав письмові пояснення на адміністративний позову, в яких проти позову заперечив та повідомив, що жодних позивача порушено не було, оскільки листом від 15.01.2018 року йому надано відповідь на звернення № ІЛ-7646526. Також відповідач зазначив, що позивач звертався до Міністерства освіти і науки України незліченну кількість разів щодо одного й того ж питання та отримував відповідні відповіді, у звязку з чим відповідач просив суд визнати дії позивача зловживанням процесуальними правами та притягнути його до відповідальності.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та прийняття рішення у справі без його участі.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Миколаївською вечірньою школою № 1 (яка є правонаступником Жовтневої середньої школи робітничої молоді № 1) було видано ОСОБА_1 замість втраченого атестату про середню освіту дублікат атестату про повну загальну середню освіту МК № 46211419, яку позивач отримав у 1972 році.

На думку позивача, виданий дублікат атестата про повну загальну середню освіту є неналежними, оскільки станом на 1972 в УРСР не існувало освітнього рівня «повна загальна середня освіта», яка була введена лише після 1991 року, а тому виданий йому дублікат є неналежним.

З приводу затвердження зразка дублікатів атестатів та дипломів, виданих учбовими закладами УРСР до 1991 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України, а також з позовами до суду.

17.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Урядової гарячої лінії з проханням анулювати атестат про повну загальну середню освіту МК № 46211419. Зазначене звернення, зареєстроване за № ІЛ-7646256, було скеровано до Міністерства освіти і науки України.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Позивач зазначив, що відповіді на своє звернення у місячний строк він не отримав.

Одночасно з цим, відповідач разом з поясненнями надав суду копію відповіді від 15.01.2018 року № 2.4-111, наданої на звернення позивача № ІЛ-7646526.

Міністерство у відповіді вказало, що питання щодо видачі документа про освіту державного зразка законодавчо чітко врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2015 року № 645. Відповідно до ч. 2 вказаної постанови, як зазначено у відповіді від 15.01.2018 року № 2.4-111, документи про середню освіту, які видавались до запровадження атестатів про повну загальну середню освіту (до 1991 року), є дійсним. Міністерство позбавлене можливості щодо затвердження окремого зразка атестата про середню освіту випускників навчальних закладів УРСР, а видані ОСОБА_1 документи про освіту є на сьогодні чинними.

Таким чином, позивач отримав від відповідача розяснення на своє звернення в повному обсязі. Той факт, що зміст розяснень, на думку позивача, не забезпечив поновлення порушених його прав, не свідчить про протиправну бездіяльність Міністерства, що була допущена під час розгляду звернення.

Відповідь Міністерства відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян».

Отже, у суду немає підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Міністерства анулювати дублікат атестата про повну загальну середню освіту, суд зазначає наступне.

Позивач вже неодноразово повертав дублікат атестату до установи, що його видала, або анулював його у судовому порядку.

Відповідачем добросовісно вирішувались проблеми позивача, які виникли у нього з документами про освіту, та забезпечено видачу дублікатів сучасних документів, які жодним чином не погіршують рівень освіти, здобутий ОСОБА_1 у 1972 році.

Різниця у назвах сучасних документів з документами часів УРСР, жодним чином не порушує права позивача, не позбавляє його отриманої освіти та не заслуговує уваги.

Отже, в даній частині вимог суд позивачу відмовляє.

Щодо вимог відповідача про визнання дій ОСОБА_1 зловживанням процесуальних прав, суд зазначає наступне.

Згідно п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до п. 2 та 3 ч. 2 ст. 45 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Позивачем вимоги п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України дотримані повністю.

Відповідач у своїх поясненнях надав перелік аналогічних адміністративних справ, одночасно з цим жодних доказів чи екземплярів судових рішень ним до суду не надано.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд погоджується з тим, що позивач неодноразово звертався до Міністерства з позовами, які стосувались питання щодо видачі йому дубліката диплома про вищу освіту, але відсутність належних та достатніх доказів не надає суду можливості в повній мірі та всебічно дослідити зазначене питання та встановити факт зловживання позивачем його процесуальними правами.

Враховуючи викладене, судом твердження відповідача не приймаються.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідачем надано достатньо доказів в підтвердження законності його дій.

Враховуючи викладене, суд вважає що адміністративний позов задовольню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 19, 45, 76, 241 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54034) до Міністерства науки і освіти України (пр-т Перемоги, 10, м. Київ, 01135) про визнання протиправною бездіяльності Міністерства освіти і науки України щодо повідомлення позивачу результатів перевірки його звернення до Урядової гарячої лінії від 17.12.2017 року за № ІЛ-7646526 та суті прийнятого рішення; зобовязання Міністерства освіти і науки України повідомити ОСОБА_1 результати перевірки його звернення до Урядової гарячої лінії від 17.12.2017 року за № ІЛ-7646526 та суть прийнятого рішення; зобовязання Міністерства освіти і науки України анулювати дублікат атестата про повну загальну середню освіту відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.03.2018 року.

Суддя Н. В. Лісовська