Справа № 336/5378/17(2-а/336/488/2017)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2018 року м. Дніпросправа № 336/5378/17(2-а/336/488/2017)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

при секретарі: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2017 року (суддя Галущенко Ю.А., м. Запоріжжя, повний текст постанови складено 08.12.2017 року) у справі № 336/5378/17 (2-а/336/488/2017) за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії за віком, зобовязання призначити пенсію за віком з моменту звернення з заявою,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Шевченківського обєднаного УПФУ м. Запоріжжя (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком з моменту звернення з заявою про її призначення 16.03.2017 року, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2014, 2015, 2016 роки); зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком з моменту звернення з заявою про її призначення 16.03.2017 року, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2014, 2015, 2016 роки), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що у звязку з тим, що пенсія була призначена у 2005 році у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», у звязку з набранням чинності нового закону, за яким призначаються пенсії, пенсія підлягає перерахунку відповідно до норми ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», при перерахунку має бути взятий більший показник середньої заробітної плати. Апелянт вказував, що пенсія призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» є іншою ніж пенсія за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Справа розглянута згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що ОСОБА_2 звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, однак зазначена стаття передбачає механізм розрахунку пенсії при її призначенні, а не перерахунку. Пенсія ОСОБА_2 вже призначена та виплачується з 24.06.2005 року відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», на виконання положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивачу регулярно проводився перерахунок пенсії кожен раз коли на це наступало право, тому підстав для повторного призначення та перерахунку пенсії не встановлено. Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пільгову пенсію. Положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» і Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових умовах. Суд першої інстанції вказував, що позивач претендує на пенсію в межах одного виду пенсії за віком, а отже відсутні підстави для перерахунку раніше призначеної пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Позивач вже скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, яка йому перераховувалася у визначеному Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 з 24.06.2005 року отримує пенсію за віком.

Встановлено, що 16.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст. 40, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 21.03.2017 року № 178/Л-1 УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком, у звязку з тим, що пенсія за віком вже йому призначена. При призначенні пенсії був застосований показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2009 рік 1650,43 грн., розмір пенсії розрахований відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до розпорядження про перерахунок пенсії від 18.01.2008 року № 195033 ОСОБА_2 був проведений перерахунок пенсії з 01.01.2008 року. Відповідно до заяв ОСОБА_2 перерахунок його пенсії проводився після кожного звернення, 13.01.2010 року, 05.01.2012 року, 04.04.2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Поряд з тим, згідно п. 16 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно ст. 2, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно ч. 1 ст. 26, ч.ч. 1 - 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Колегія суддів зазначає, що повторне призначення раніше призначеної пенсії законом не передбачено. ОСОБА_2 у своїй заяві до УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя просив призначити пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст. 40, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком. Однак, ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовується у разі коли особі призначається пенсія за віком вперше.

Питання перерахунку пенсії за віком регулюється ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Передбачено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності Законом, здійснюється за нормами Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що позивач не просив пенсійний фонд провести перерахунок пенсії, повторне призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачене.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції ухвалюючи нове рішення вирішує питання про розподіл судових витрат. Судові витрати здійснені позивачем повертаються йому тільки у тому разі коли його позовні вимоги задоволено. Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2017 року у справі № 336/5378/17 (2-а/336/488/2017) залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст. 328 329 КАС України.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова