Справа № 388/1051/17(2-а/388/34/2017)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2018 року справа № 388/1051/17(2-а/388/34/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області

на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2017 року (головуючий суддя Степанов С.В.,)

у справі за адміністративним позовом Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулось з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позов обґрунтовано тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 54787069 щодо стягнення з управління витрат виконавчого провадження у сумі 146,90грн. підлягає скасуванню, оскільки винесена державним виконавцем, як наслідок не виконання виконавчого листа № 388/2204/14-а, виданого 13.05.2015 року Долинським районним судом Кіровоградської області яким зобовязано управління Пенсійного фонду України в Долинському районі провести з 22 квітня 2014 року по 15 серпня 2014 року перерахунок і виплата ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, з третьою групою інвалідності у відповідності з вимогами встановленими ст. 50, ч. 4 ст. 54, п. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку державної пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю з розрахунку пятдесяти відсотків мінімальної пенсії за віком розрахованих з урахуванням визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Рішення суду було виконано та нараховано ОСОБА_1 18744,46 грн. пенсійних виплат з урахуванням виплачених сум (розпорядження від 04.02.2016). Тобто рішення виконано частково у межах компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства, а невиконання у частині виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням без поважних причин.

Позивач також посилається на Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного або місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року N 845, яким визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні позову. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що нараховані ОСОБА_3 на виконання рішення суду кошти, до цього часу не виплачені, а відтак в цій частині судове рішення залишилося не виконаним, тому рішення державного виконавця (постанова) про відкриття виконавчого провадження з метою виконання рішення суду в повному обсязі - є обґрунтованою.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем (ОСОБА_2 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області) подано апеляційну скаргу, згідно якою просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що рішення суду виконано частково в межах компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства, а невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням його без поважних причин.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4 від 26.09.2017р. у ВП № 54787069 відкрито виконавче провадження про стягнення з Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області витрати виконавчого провадження у сумі 146,90грн. на користь держави в особі Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а. с. 3). Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_4 від 26.09.2017р. стягнуто з Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області витрати на проведення виконавчих дій у сумі 146,90грн. (а.с. 5).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріалами справи підтверджено, що розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Кіровоградської області № 122971 від 28.01.2016 року здійснено перерахунок ОСОБА_1 пенсії на виконання постанови Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2014 року (а. с. 14).

Також, матеріалами справи підтверджено, що нараховані ОСОБА_1 на виконанні рішення суду кошти до цього часу невиплачені, при цьому, постановою суду зобовязано здійснити у тому числі виплату пенсії; водночас, у цій частині судове рішення залишилось невиконаним. Виходячи з зазначених фактичних обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення державного виконавця від 27 липня 2017 року про відкриття виконавчого провадження є обґрунтованим.

Колегія суддів апеляційної інстанції проаналізувала посилання позивача на Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного або місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року N 845 (далі Порядок N 845) та погоджується з критикою, наданою судом першої інстанції щодо зазначених посилань.

Так, Порядком N 845 визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Відповідно до п. 1 Порядку N 845 погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року N 440 (далі Порядок N 440), цей Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними. Пунктом 3 Порядку № 440 визначено, що рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. Згідно п. 7 Порядку №440 відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня надходження до неї рішення зобов'язана перевірити за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконання такого рішення та у разі відсутності відомостей про виконання рішення в повному обсязі внести дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою (далі - Реєстр).

Враховуючи вищезазначені положення, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 54787069 від 26.09.2017 року, адже розмір та витрати виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою КМ України від 29 квітня 2004 року №554.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідні зі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що витратами виконавчого провадження повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження.

Згідно п. 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 (далі Положення № 41/26486), управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також обєднані управління (далі Управління) є органами Пенсійного фонду України, підпорядкованими відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 4 Положення № 41/26486 основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів Пенсійного фонду України в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Отже, враховуючи повноваження управління Пенсійного фонду України та приймаючи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини ( п.п 22, 23,26 рішення у справ і "Кечко проти України" Заява N 63134/00), згідно якої « якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань», суд приходить до висновку про повну необґрунтованість предявлених вимог, оскільки відсутність бюджетних асигнувань, не може бути правомірним обґрунтуванням не виконання судового рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не зазначено жодної норми Закону, яку порушив державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови, чи норми, яку порушив державний виконавець приймаючи оскаржуване рішення.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, ті обставини, на які посилається боржник у своїй позовній заяві не можуть слугувати підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 146,90грн., яка була винесена в рамках примусового виконання виконавчого документу виданого на підставі рішення суду, яке на момент оскаржуваної постанови є чинним.

Посилання позивача на правову позицію Верховного суду України, висловленій у постанові Верховного Суду України від 24.03.2015 р. у справі № 21-66а15 є недоречним, оскільки в даній позиції висвітлено проблематику питання щодо поважності причин накладення штрафу на орган Пенсійного фонду України, натомість, предметом розгляду даної справи (згідно позову) є скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа, який на момент відкриття виконавчого провадження є чинним і у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому суд першої інстанції правильно зазначив, що Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного або місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року N 845, на який посилається позивач, не містить норм, що обґрунтовували б протиправність винесеної постанови про відкриття виконавчого провадження та крім того, як підзаконний акт не може підміняти чи суперечити встановленому законом порядку виконання судових рішень.

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку, встановленому ч. 5 ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 02.03.2018.

Головуючий суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко