Справа № 743/1754/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року Чернігів Справа № 743/1754/17
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Житняк Л.О.,
за участі секретаря Стасюк Т.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Куліша В.Г.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ріпкинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Ріпкинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання відповідача здійснити перехід позивача на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем відмовлено їй в переході на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з підстав відсутності висновку МСЕК про те, що смерть її чоловіка, військовослужбовця, пов`язана з проходженням військової служби. Вказує, що захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, розгляд справи просив провести без його участі. При цьому, проти позову заперечував в повному обсязі, подавши відзив на позов, в якому також зазначив, що в управління відсутні будь-які законні підстави для переводу позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно ст.29 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", оскільки позивач не надав відповідних документів про те, що смерть її чоловіка військовослужбовця пов`язана з проходженням військової служби, а згідно довідки про смерть від 04.11.2005 №115 причина смерті вказана "Механічна асфіксія через повішення у петлі". Крім того, вказує, що позивача помилково з застосуванням положень ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" було переведено з 10.01.2018 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та з 01.03.2018 позивача переведено на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та її представника, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ріпкинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
20.10.2017 позивачка звернулася до відповідача з заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника, свого чоловіка ОСОБА_2 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", однак розпорядженням начальника Ріпкинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 29.10.2017 ОСОБА_1 було відмовлено в переході на вказану пенсію у зв`язку ненаданням висновку МСЕК про те, що смерть військовослужбовця пов`язана з проходженням військової служби (а.с.10).
10.01.2018 позивачка повторно звернулася до відповідача з заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (а.с.44) та згідно протоколу призначення пенсії, рішенням № 85 про перерахунок пенсії від 10.01.2018 ОСОБА_1 було переведено на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (а.с.45).
Проте, пенсійну справу позивачки було перевірено спеціалістами з контролю та було встановлено, що позивачка не має права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, саме згідно ст.29 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", внаслідок чого, з 01.03.2018 її буде переведено на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яку вона отримувала до 10.01.2018.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, ч.3 ст.1 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції Закону від 07.11.2015, далі - Закон) визначає, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Приписами пункту "г" ч 1 ст.3 Закону встановлено, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також (якщо не передбачено інше) на: військовозобов`язаних, призваних на навчальні, спеціальні або перевірочні збори, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків у період проходження цих зборів, та членів їх сімей.
Статтею 29 Закону передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.
Згідно ч.1 та ч.3 ст.30 Закону право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (ст.31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений Постанова правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.02 2007 за № 135/13402 (далі Порядок).
Відповідно до п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в пп.2, 3 п.2.1 цього розділу.
В свою чергу, як встановлено абз.3 пп.10 п.2.3 Порядку до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника сім`ї військовослужбовця строкової служби додається документ, одержаний від військової частини або районного (міського) військового комісаріату чи іншої військової установи, що засвідчує дату та причину смерті військовослужбовця, або документ про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення його померлим. Якщо смерть настала після звільнення з військової служби, подаються свідоцтво ДРАЦС про смерть, довідка військового комісаріату про проходження військової служби із зазначенням дати призову, дати і підстав звільнення з військової служби та висновок МСЕК про те, що смерть військовослужбовця пов`язана з проходженням військової служби.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є вдовою свого померлого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який був інвалідом війни ІІІ групи у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (а.с.15, 16, 45). Водночас, в матеріалах справи міститься довідка про смерть від 04.11.2005 №115, з якої вбачається, що причиною смерті ОСОБА_2 є механічна асфіксія через повішення у петлі (а.с.46). А тому, оскільки позивачем не було надано для перерахунку пенсії висновку МСЕК про те, що смерть її чоловіка пов`язана з проходженням військової служби, наявність якого є обов`язковою для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, відповідачем правомірно було відмовлено позивачу у призначенні зазначеної пенсії за відсутності відповідних правових підстав, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб".
Суд не приймає до уваги посилання позивача на експертний висновок Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань та смертності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 2281 від 25.10.1994, яким встановлено причинний зв`язок захворювання ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки даний документ не встановлює причини смерті чоловіка позивача 02.11.2005.
Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.
Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову, понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Ріпкинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (вул. Попудренка, 8, смт. Ріпки, Ріпкинський район, Чернігівська область, 15000, ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повне рішення суду складено 26 березня 2018 року.

Суддя Л.О. Житняк