Справа № 208/2339/17(2-а/208/178/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2018 року справа № 208/2339/17(2-а/208/178/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Білак С.В. Чумака С.Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.12.2017 р. (суддя Івченко Т.П.) в справі № 208/2339/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Кабінету Міністрів України про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі УПФУ), Кабінету Міністрів України про зобовязання УПФУ виплатити борг в розмірі 9900 грн. згідно зі ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виконати закон в моменту звернення до суду; зобовязання УПФУ відшкодувати моральну шкоду в розмірі 60000 грн.; зобовязання УПФУ відшкодувати судові витрати в розмірі 17 грн. з виготовлення копій та канцелярських товарів для подання позову; зобовязання Кабінет Міністрів України виконувати статті 1-11 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині притягнення до відповідальності посадових осіб, які не виконують приписи законодавства. В обґрунтування позову зазначив, що має на своєму утриманні двох неповнолітніх дітей, на яких згідно зі ст. 21 розділу 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» повинна бути встановлена надбавка в розмірі соціальної пенсії, заборгованість з такого виду виплат з 01.08.2014 року по 28.04.2017 року складає 9900 грн.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області позов задоволено частково, зобовязано Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок виплат призначеної ОСОБА_2 пенсії з урахуванням положень статті 46 Конституції України, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, та виплатити недоплачені суми пенсійних виплат за період з 01.05.2017 р.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги повторюють підстави позову.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2018 р. допущена заміна відповідача ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у звязку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Суд, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Дніпродзержинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та з 26.02.2014 р. отримує пенсію за віком за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії з урахуванням державної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 р. № 265, на момент звернення позивача до суду становив 949 грн. Такий розмір пенсії відповідав розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що був встановлений законом до 01.09.2015 р.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2017 р. становив 1247 грн. Зі зміною розміру прожиткового мінімуму розмір пенсії позивача не збільшено, з наданого розпорядження від 22.06.2017 р. суд першої інстанції встановив, що розмір пенсії позивача становить 961,97 грн.

Приймаючи рішення по часткове задоволення позовних вимог та зобовязуючи УПФУ здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії з урахуванням положень статті 46 Конституції України, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, та виплатити недоплачені суми пенсійних виплат за період з 01.05.2017 р., суд першої інстанції виходив з того, положеннями Конституції України, які є нормою прямої дії, імперативно визначено, право громадян на пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, які є основним джерелом існування, та які б забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом, а розмір пенсії позивача, яка є єдиним джерелом його існування, є нижчим, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання УПФУ виплатити позивачу борг у розмірі 9900 грн. згідно зі ст. 21 розділу 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд першої інстанції виходив з того, що наявність у позивача неповнолітніх дітей не є підставою для застосування положень ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також суд першої інстанції зазначив про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди через недоведеність спричинення такої шкоди позивачу з боку відповідачів.

Вирішуючи позовні вимоги до Кабінету Міністрів України, суд першої інстанції вказав, що обовязок по відновленню порушених прав позивача повинен бути покладено саме на УПФУ.

Суд зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, не мотивувавши підстави для цього, та розглянув та задовольнив вимоги, які не заявлялись позивачем.

Учасниками справи не оскаржується судове рішення в частині задоволених позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині задоволення позовних вимог, які не заявлялись позивачем, щодо яких є таке, що набрало законної сили судове рішення.

Так, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017 р. в справі № 208/3208/16-а зобовязано Дніпродзержинське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 01.09.2015 р., правонаступником якого є Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_2 з урахуванням положень ст. 46 Конституції України, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, та зобовязано виплатити суми недоплаченої пенсії.

Тобто, питання визначення розміру призначеної ОСОБА_2 пенсії з урахуванням положень ст. 46 Конституції України, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, розглянуто судом, є таке, що набрало законної сили, судове рішення з цього питання. Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини, допустивши порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Спірним питанням є право позивача на отримання надбавки до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні дітей до 18 років, а не право на отримання позивачем пенсії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, як зазначив суд першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 26.02.2014 р. перебуває на обліку в ОСОБА_3 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Станом на 01.06.2017 р. розмір пенсії позивача становить 1012,11 грн., з яких 708,58 грн. розмір пенсії за віком; 303,53 грн. доплата до прожиткового мінімуму 1312 грн. при неповному стажі 20 років. З пенсії позивача здійснюється відрахування аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

Станом на грудень 2017 р. розмір пенсії позивача складає 1373 грн., фактично виплачено 686,50 грн. (а.с. 72).

ОСОБА_2 має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7). З довідки про реєстрацію та склад сімї № 3/4076 від 24.04.2017 р. ТОВ «ЄРЦ КП» вбачається, що неповнолітні діти зареєстровані за місцем проживання позивача (а.с. 10).

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що із пенсійних виплат, що отримує позивач, здійснюється утримання аліментів саме на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як встановлено п. «а» ч. 1 ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до пенсії за віком, у тому числі обчисленої в мінімальному розмірі, встановлюються такі надбавки: непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім'ї (статті 37, 38, 40, 41), - на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі соціальної пенсії, передбаченої для відповідної категорії непрацездатних.

У розумінні статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» непрацездатними членами сім'ї вважаються діти, які не досягли 18 років, або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» встановлено, що непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні дітей до 18 років, надбавка до пенсії за віком, по інвалідності та за вислугу років, передбачена Законами України "Про пенсійне

забезпечення" і "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплачується у розмірі 150 гривень на кожну дитину.

Судом встановлено, що при поданні до органу, що призначає пенсії, заяви про призначення пенсії 22.04.2014 р. позивачем у графі «кількість утриманців» не зазначено наявність утриманців, в тому числі неповнолітніх дітей, до заяви не надано документів (свідоцтв про народження неповнолітніх дітей) для встановлення надбавки.

В заявах про перерахунок пенсії від 28.07.2014 р. та від 02.12.2015 р. також відсутні відомості про утриманців.

13.04.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою довільної форми з питання надання інформації про причини не встановлення надбавки на неповнолітніх дітей.

Дослідженням копій матеріалів пенсійної справи, витребуваної судом в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, встановлено, що позивачем не подавалась до органу Пенсійного фонду заява про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням надбавки на неповнолітніх дітей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно зі ст. 44 цього Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846. Пунктом 4.1 цього Порядку в редакції, яка діє з 29.08.2014 р., передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Як зазначено вище, судом встановлено, що позивач з питання перерахунку пенсії із врахуванням надбавки на неповнолітніх дітей до УПФУ не звертався, ним не надавалась заява встановленої форми із додаванням свідоцтв про народження неповнолітніх дітей, звернення позивача 13.04.2017 р. стосувалось питання надання інформації щодо виплати вказаної надбавки.

Враховуючи, що позивачем не дотриманий порядок подання документів для перерахунку пенсії, відповідачем не приймалось рішення про відому у перерахунку пенсії.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягають саме порушені права.

В розглядуваному випадку позивач не звертався до відповідача з питання перерахунку пенсії у встановленому законодавством порядку, відповідачем не приймалось рішення про відмову у перерахунку пенсії, тобто, відсутні підстави вважати про порушення відповідачем прав позивача з цього питання.

Оскільки відповідачем не приймалось рішень, які обмежують реалізацію соціальних гарантій позивача чи які свідчать про відмову у виконанні законних вимог, відповідно відсутнє порушене права позивача, яке підлягає захисту в порядку адміністративного судочинства. Зазначене обумовлює висновок про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобовязання відповідача призначити та виплачувати надбавку до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатних членів сім'ї.

З цих саме підстав є необґрунтованими позовні вимоги про зобовязання УПФУ виплатити борг в розмірі 9900 грн. згідно зі ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також суд вказує на відсутність правових підстав для зобовязання УПФУ відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 60000 грн.

Фактично моральною шкодою позивач вважає різницю між нарахованою пенсію та фактичним прожитковим мінімумом.

Позивачем не обґрунтовано, в чому саме полягає моральна шкоду в розумінні статті ст. 23 Цивільного кодексу України, а з урахуванням правомірності дій відповідача щодо не призначення зазначеної вище надбавки, відсутні правові підстави для відшкодування на користь позивача моральної шкоди.

Стосовно позовних вимог про зобовязання УПФУ відшкодувати судові витрати в розмірі 17 грн. з виготовлення копій та канцелярських товарів для подання позову суд вказує не відсутність доказів понесення позивачем таких витрат, що обумовлює висновок про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Також відсутні правові підстави для задоволення позову в частині зобовязання Кабінет Міністрів України виконувати статті 1-11 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині притягнення до відповідальності посадових осіб, які не виконують приписи законодавства.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014 р., Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно з п. 7 цього Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відтак, саме Пенсійний фонд України, який реалізує свої повноваження через утворенні територіальні органи, наділений повноваженнями щодо призначення пенсії. Отже, саме відповідач як територіальний орган Пенсійного фонду України є відповідальним за призначення пенсії позивачу та визначення її розміру.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) субєкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.12.2017 р. в справі № 208/2339/17 задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.12.2017 р. в справі № 208/2339/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Кабінету Міністрів України про зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти в справі № 208/2339/17 нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Кабінету Міністрів України про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19.03.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19.03.2018 р.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: С.В. Білак

Суддя: С.Ю. Чумак