Справа № 164/2488/17
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року ЛуцькСправа № 164/2488/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Адміністрація прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) 06 листопад 2017 року звернувся до Маневицького районного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі третя особа-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа-2) про визнання дій про визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо відмови позивачу у розгляді питання про виплату йому одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання ним обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 25 грудня 2013 року № 975; зобов`язання Міністерства оборони України розглянути заяву позивача щодо прийняття рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 17 листопада 2017 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 27 листопада 2017 року адміністративну справу було передано на розгляд до Ковельського міськрайонного суду Волинської області.

У зв`язку із набранням 15 грудня 2017 року чинності новою редакцією Кодексу адміністративного судочинства України і зміною предметної підсудності даної категорії справ Ковельським міськрайонним судом Волинської області 21 грудня 2017 року було постановлено ухвалу про передачу адміністративної справи за підсудністю до Волинського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2018 року дану справу прийнято до провадження та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач під час проходження служби в Збройних силах України, при виконанні обов`язків військової служби отримав вогнепальне поранення (контузія), внаслідок чого у 2016 році йому встановлена ІІІ група інвалідності.

Позивач у 2016-2017 роках неодноразово звертався із заявами до ІНФОРМАЦІЯ_2 та Адміністрації Державної прикордонної служби України про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання ним обов`язків військової служби, однак отримував відмови.

В липні 2017 року позивач звернувся із аналогічною заявою та відповідними документами до Міністерства оборони України та 26 липня 2017 року отримав відмову з посиланням на те, що Міністерства оборони України не є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР.

Дану відмову вважає протиправною з тих підстав, що за змістом статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Така одноразова допомога призначається і виплачується також у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

За приписами частини шостої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Однак, Міністерством оборони України, як головним розпорядником коштів, рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги не приймалося, документи по питанню призначення одноразової грошової допомоги були повернуті позивачу з рекомендацією звернутися до Державної прикордонної служби України, оскільки позивач проходив службу у Прикордонних військах.

Проте, позивач зазначає, що відповідно до статті 16 Закону № 2011-ХІІ і Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975), обов`язок для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, покладено саме на Міністерство оборони України.

Крім того, одноразову грошову допомогу має виплачувати саме Міністерство оборони України, як правонаступник всіх військових формувань колишнього СРСР.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що дії відповідача щодо повернення документів та неприйняття їх до розгляду є протиправними.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду про відкриття провадження від 26.01.2018 року відповідачу було запропоновано надати суду відзив на позовну заяву та докази, що підтверджують заперечення проти позову, однак відповідач не скористався цим правом та не надав суду відзиву та доказів на підтвердження заперечень проти позову.

У своїх письмових поясненнях від 08 лютого 2018 року третя особа-1 зазначила, що пунктом 17 Порядку № 975 встановлено, що особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Позивач військову службу в Адміністрації прикордонної служби України та органах Державної прикордонної служби України ніколи не проходив, жодних розрахунків під час його звільнення з військової служби органами Державної прикордонної служби не здійснювалось.

Разом з тим, вказує, що 21 лютого 2017 року за вих. № 11/Б-669 ОСОБА_1 надіслано відповідь на його заяву, в якій детально, з посиланням на норми чинного законодавства, було повідомлено, що питання про виплату одноразової грошової допомоги повинно розглядати Міністерство оборони України.

Таким чином, Адміністрація Державної прикордонної служби України, приймаючи рішення про відмову у призначенні зазначеної грошової допомоги позивачу, суворо керувалась статтею 19 Конституції України та чинним законодавством у сфері соціального захисту військовослужбовців щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Третя особа-2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у поясненнях щодо позовної заяви від 12 лютого 2018 року № 491 позов не визнала та просить суд відмовити в його задоволенні з наступних підстав.

Згідно вимог Порядку № 975 обласний військовий комісаріат, як уповноважений орган, оформляє та надсилає документи для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги.

Рішення про можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги приймає комісія з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, яка знаходиться в Департаменті фінансів Міністерства оборони України.

Волинським обласним та підпорядкованим Маневицьким районним військовими комісаріатами заява гр. ОСОБА_1 разом із підтверджуючими документами 12 вересня 2016 року за вих. № ВСЗ/1146 була спрямована на розгляд компетентної комісії Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо можливості виплати заявнику одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи.

Зазначена заява розглянута комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України за вих. № 248/6/4101 від 24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 роз`яснено можливість отримання одноразової грошової допомоги через відповідні структурні органи Державної прикордонної служби України.

Лист за вих. № Б-208 від 17 листопада 2016 року надісланий Маневицьким районним військовим комісаріатом на адресу позивача був підготований на основі вищевказаного листа Департаменту фінансів.

При цьому, жодного рішення правового характеру за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 . Волинським обласним та підпорядкованим Маневицьким районним військовими комісаріатами не приймалось.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в 1986-1988 роках проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у Збройних силах СРСР та України.

У 1987 році під час проходження військової служби, перебуваючи на території Республіки Афганістан, позивач отримав вогнепальне поранення (контузія).

Як вбачається з Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 05 квітня 2016 року № 1495 наявні у ОСОБА_1 захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 745313 від 13 липня 2017 року та копією посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_2 , виданого 14 липня 2017 року.

06 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків при проходженні військової служби. До заяви додано наступні документи: копія паспорта та ідентифікаційного коду; копія військового квитка; копія довідки МСЕК про встановлення інвалідності; копія довідки судмедексперта; номер рахунку «Ощадбанк»; копія витягу протоколу ВЛК; копія посвідчення УБД та ІВ; пояснення щодо ознайомлення.

Маневицький районний військовий комісаріат листом 17 листопада 2016 року № Б-208 повідомив позивача, що відповідно до повідомлення Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/3/6/4101 документи для виплати одноразової грошової допомоги повертаються, як такі, що надіслані не за належністю. Подані документи підтверджують проходження ОСОБА_1 військової служби та звільнення з Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР. Згідно наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2014 року № 51 «Про організацію в Державній прикордонній службі України роботи з призначенням та виплати одноразової грошової допомоги» виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється особам, звільнених з прикордонних військ.

Враховуючи наведене, позивачу повернуто документи та рекомендовано звернутись для призначення одноразової грошової допомоги в органи Державної прикордонної служби України.

Листом від 21 лютого 2017 року № 11/Б-669 Адміністрація Державної прикордонної служби України розглянула заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням у 2016 році ІІІ групи інвалідності та зазначила наступне.

За результатами розгляду заяви та інших документів встановлено, що ОСОБА_1 у 1986-1988 роках проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що входила до складу Прикордонних військ КДБ СРСР. Прикордонні війська КДБ СРСР до 21 березня 1989 року були складовою частиною Збройних Сил СРСР.

Водночас зазначає, що жодним іншим нормативно-правовим актом України не встановлено, що Прикордонні війська України або Державна прикордонна служба України є правонаступником військових частин і підрозділів Прикордонних військ КДБ СРСР, дислокованих за межами території України. Відсутні також і нормативні приписи, які зобов`язують або надають повноваження Адміністрації Держприкордонслужби України виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям колишніх Прикордонних військ КДБ СРСР.

Враховуючи те, що призов ОСОБА_1 на строкову військову службу та звільнення цієї служби здійснювалися на підставі наказів Міністра оборони колишнього СРСР і згідно із законодавством він перебуває на військовому обліку у військовому комісаріаті Міністерства оборони України, і те, що причинний зв`язок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в Афганістані, встановлена Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України, Адміністрація Держприкордонслужби України вважає, що питання стосовно виплати одноразової грошової допомоги має розглядати Міністерство оборони України.

17 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України із заявою про прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи. До заяви додано такі документи: копія паспорта та ідентифікаційного коду; копія військового квитка; копія довідки МСЕК про встановлення інвалідності; копія довідки судово-медичної експертизи; копія витягу протоколу ВЛК; копія посвідчення УБД; копія листа від 17 листопада 2016 року № Б-208; копія листа № 11/Б-669 від 21 лютого 2017 року.

У відповіді Міністерства оборони України від 26 липня 2017 року № 248/3/6/2600 позивачу повідомлено, що згідно із статтею 23 Закону № 2011-ХІІ фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 975 особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Зазначено, що документи надані до Волинського обласного військового комісаріату, підтверджують проходження позивачем військової строкової служби та звільнення з Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР.

Оскільки Міністерство оборони України не є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР, то законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в прикордонних військах, немає.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 23 Закону № 2011-ХІІ фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Частиною шостою статті 16-3 Закон № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно з пунктом 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як вбачається з витягу з листа Департаменту фінансів Міністерства оборони №248/3/6/4101 від 24 жовтня 2016 року, позивачу було відмовлено у розгляді питання про призначення одноразової грошової допомоги з посиланням, на те, що позивач проходив службу в Прикордонних військах, тому витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги, мають здійснюватись Державною прикордонною службою України.

Згідно з пунктом 1 частини першої Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21 березня 1989 року № 10224-XI «Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ» прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.

Разом з тим, станом на час проходження позивачем строкової військової служби та отримання поранення прикордонні війська входили до складу Збройних Сил СРСР.

У відповідності до пунктів 1, 2 Постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року № 1431-XII «Про військові формування на Україні», Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України.

Згідно із статтею 4 Закону України «Про правонаступництво України», органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що позивач проходив службу саме у збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, то в силу приписів статті 16 Закону № 2011-ХІІ і Порядку № 975, суд дійшов висновку, питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому IIІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.

Також на підтвердження вказаних висновків свідчить те, що абзацом дев`ятим пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

З аналізу вказаної норми права слідує, що для призначення військовослужбовцям пенсії до вислуги років зараховується, зокрема, військова служба у прикордонних військах колишнього СРСР.

Вказана обставина, у свою чергу, свідчить про те, що законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України та встановлено обов`язок саме Міністерства оборони України приймати рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 січня 1992 року № 3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України» Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Таким чином, Державний комітет у справах охорони державного кордону України (нині Адміністрація Державної прикордонної служби України) у 1992 році став правонаступником лише тієї частини прикордонних військ КДБ СРСР, що базувалась на території України.

Між тим, позивач не проходив службу у Західному прикордонному окрузі КДБ СРСР.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідач відмовляючи позивачу в розгляді питання призначення останньому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому IIІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з тих підстав, що дане питання не належить до компетенції Міністерства оборони України, діяв всупереч вимогам чинного законодавства України, а відтак такі дії є протиправними.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про зобов`язання Міністерства оборони України розглянути заяву позивача щодо прийняття рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням позивачу IIІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, є належним способом захисту порушених у спірних правовідносинах прав позивача, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 205, 229, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Міністерства оборони України щодо відмови позивачу у розгляді питання про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання ним обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 25 грудня 2013 року № 975.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву позивача щодо прийняття рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання ним обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 25 грудня 2013 року № 975.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер