Справа № 264/182/18
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/182/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В., при секретарі Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника командира 2 роти батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Чернова Олександра Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що згідно постанови він 27.10.2017 року о 12-08 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вул.Харлампієвської та пр.Миру в м.Маріуполі, при поданні світлофором сигналу, що забороняє рух (червоний) не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія» та дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», та заїхав за них. Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказаного правопорушення не вчиняв. Так, відповідач виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, де йдеться про порушення правил проїзду перехресть, не дивлячись на те, що позивач не проїхав перехрестя і не створив перешкод для інших учасників дорожнього руху своїми діями. Відповідач не врахував також і те, що маневр позивача ускладнював автомобіль, припаркований з порушенням вимог пп. 15., 15.2, 15.9г, 15.10а,д Правил дорожнього руху, який знаходився попереду на тієї ж самій полосі, по якій рухався автомобіль позивача і з якої йому треба було здійснити поворот при проїзді перехрестя. Крім того, відповідач незаконно розглянув справу на місці вчинення правопорушення, оскільки справа повинна була розглядатись за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративне правопорушення., та таким чином, позбавив позивача скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Інспектор поліції Чернов О.С. після висловлення з боку позивача пояснень з приводу обставин справи, просто посеред вулиці виніс постанову, порушивши вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №873482 від 27.10.2017 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач в судовому засіданні обставини викладені в позові підтримав та додав, що постанова, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності не містить назви транспортного засобу та державного номерного знаку, на якому 27.10.2017 року він рухався. Також при розгляді справи він не заперечував, що заїхав за стоп-лінію, яку бачив заздалегідь, але в нього були попереду перешкоди у вигляді автомобілів, які були припарковані на дорозі та в його машині був вантаж, але про це він не казав поліцейському. Після того, як відповідач виніс постанову, він одразу отримав свій примірник. Строк звернення до суду він пропустив, оскільки письмово звертався до Департаменту патрульної поліції щодо скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення та після того, як 09.01.2018 року він отримав відповідь, звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №873482 від 27.10.2017 року.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно позивач 27.10.2017 року о 12-08 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вул.Харлампієвської та пр.Миру в м.Маріуполі, при поданні світлофором сигналу, що забороняє рух (червоний) не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія» та дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», та заїхав за них, чим порушив вимоги правил дорожнього руху. Вказане правопорушення було зафіксоване на реєстратор встановлений в службовому автомобілі та на боді-камеру. Він, виявивши правопорушення, підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред'явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. Встановивши факт скоєння правопорушення, роз'яснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-308 КУпАП, він. виніс, на місці вчинення правопорушення, відносно ОСОБА_1 постанову за ч. 2 ст. 122, КУпАП. Оскільки постанова є правомірною, порядок розгляду справи ним був дотриманий відповідно до чинного законодавства, вважає позов ОСОБА_1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, оглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії АР №873482 від 27.10.2017 року складеної інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Маріуполі лейтенантом поліції Черновим О.В., встановлено, що 27.10.2017 року о 12-08 годин ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вул.Харлампієвської та пр.Миру в м.Маріуполі, при поданні світлофором сигналу, що забороняє рух (червоний) не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія» та дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», та заїхав за них, чим порушив п.8.10 Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 425 гривень.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.8.10 Правил дорожнього руху України Відповідно до п. 8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Правила дорожнього руху передбачають саме такий варіант зупинки, тому що, зупинений, таким чином транспортний засіб, не заважатиме перетинанню перехрестю іншими учасниками дорожнього руху (пішоходам та транспорту). Крім того, водії бачитимуть чітко сигнали світлофора, що дозволить своєчасно відреагувати на його дозволяючий сигнал та своєчасно почати рух.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В судовому засіданні був оглянутий відеозапис правопорушення, наданий відповідачем, відповідно до якого вбачається, що дійсно позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Isuzu Trooper» державний номер НОМЕР_2 по пр.Миру в м.Маріуполі та під'їхавши до перехрестя з вул.Харлампієвською, при поданні світлофором сигналу, що забороняє рух (червоний) не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія» та дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», та заїхав за них і його автомобіль знаходився на ділянці для переходу пішоходів, при цьому посилання позивача з приводу того, що він не мав можливості зупинитися перед стоп-лінією через припарковані у правій смузі автомобілі спростовуються оглянутим в судовому засіданні відео. Так, позивач проїхавши припарковані автомобілі мав можливість та достатню відстань до стоп-лінії для того, щоб зупинити свій транспортний засіб відповідно до вимог п.8.10 Правил дорожнього руху України.

Також оглянутим відеозаписом спростовуються доводи позивача з приводу того, що відповідач при розгляді справи позбавив ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, оскільки з відео вбачається, що позивачу були роз'яснені його права за ст. 268 КУпАП, про що він розписався в оригіналі постанові, пред'явлений відеозапис вчиненого ним правопорушення та під час розгляду справи, останній не заявляв клопотань з приводу відкладення її розгляду для залучення захисника або залучення будь-яких доказів, які мають суттєве значення для вирішення справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в порушення п. 8.10 Правил дорожнього руху позивач при поданні світлофором сигналу, що забороняє рух (червоний) не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія» та дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», та заїхав за них, та, таким чином, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Щодо доводів позивача про скасування постанови через те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся на місці зупинки транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Таке твердження позивачем наведено на підставі рішення Конституційного суду від 26.05.2015 № 5- рп/2015 у справі за поданням Уповноваженого Верховної Ради щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП. Однак з таким висновком погодитись не можна.

Так, слід зазначити, що рішення Конституційного суду від 26.05.2015 № 5-рп/2015 було прийнято до змін внесених 14.07.2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для поліцейських. Внесені зміни стосувались зокрема ст. 33, 222, 258, 276 КУпАП, які неодноразово викладались в постанові колегії судій апеляційного суду у попередній редакції.

Підняте Конституційним судом питання у рішенні від 26.05.2015 року, стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху «за місцем вчинення» чи «на місці вчинення», було доповнено та деталізовано у КУпАП шляхом внесення змін в липні 2015 року.

Так статтю 258 КУпАП було доповнено другою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Частина 4 ст. 258 вказує, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 2.3 рішення Конституційного суду від 26.05.2015 визначає, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Враховуючи зміни, які були внесені до ч. 2 ст. 258 КУпАП, то такий перелік, викладений в ч. 1 ст. 258 КУпАП доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції національної поліції наведений в ч. 1 ст. 222 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та притягнення особи до відповідальності має відбуватись у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення - без складання відповідного протоколу.

Отже, враховуючи, що до повноважень інспектора патрульної поліції належить розгляд справ про адміністративні правопорушення на місці зупинки транспортного засобу і накладання адміністративних стягнень, які передбачені частинами 1, 2, 3 СТ.122 КУПАП, відсутні підстави для визнання таких дій протиправними та скасування постанови.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем в повній мірі доведено правомірність винесення постанови серії АР № 873482 від 27.10.2017 року по справі про адміністративне правопорушення з вищенаведених підстав.

Враховуючи викладене, підстав для скасування постанови серії АР № 873482 від 27.10.2017 року по справі про адміністративне правопорушення суд не вбачає.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Заяви про поновлення строку звернення до суду позивачем до суду не надано. ОСОБА_1 зазначає, що після отримання постанови від 27.10.2017 року він звернувся до Департаменту патрульної поліції щодо скасування складеної відносно нього постанови та, отримавши 09.01.2018 року відповідь, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Судом встановлено, що позивач отримав копію постанови від 27.10.2017 року по справі про адміністративне правопорушення 27.10.2017 року, а адміністративний позов подав до суду 15.01.2018 року, тобто після спливу десятиденного строку встановленого ст.289 КУпАП.

Згідно листа Департаменту патрульної поліції від 27.12.2017 року, адресованого позивачу встановлено, що останній звернувся 24.11.2017 року із зверненням щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 27.10.2017 року, тобто вже зі спливом десятиденного строку.

Згідно вимог законодавства позивач повинен довести підстави причин пропуску строку звернення до суду, які судом можуть бути визнанні поважними.

Дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом без поважних причин, Тому суд вважає доводи позивача щодо пропущення цього строку безпідставними та бездоказовими, у зв'язку із чим не знаходить підстав для визнання їх поважними та їх поновлення, у зв'язку з чим відмовляє в поновлені строків звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 121, 122, 159-164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 293-295 КАС України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до заступника командира 2 роти батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Чернова Олександра Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н. В. Литвиненко