Справа № 815/6731/17
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6731/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вовченко O.A., розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» до Одеської митниці ДФС про визнання дій протиправними, скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» до Одеської митниці ДФС, у якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ « 100 ШИН+», за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються;

2. Скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500030/2017/00328;

3. Визнати протиправними та скасувати рішення про корегування митної вартості від 25.11.2017 року № UA500030/2017/000043/2.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2017 року судом даний позов залишено без руху та надано п’ятиденний термін на усунення недоліків позовної заяви з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+», відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.02.2017 року між ТОВ « 100 ШИН+» (Покупець) та «COMPASAL TIRE CO., LIMITED », Китай (CN) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № 100Т-COMPASAL, відповідно до умов якого продавець відвантажує, а покупець приймає та оплачує вантажні та легкові шини в асортименті, виробник: «COMPASAL TIRE CO., LIMITED», у кількості та по цінам, вказаним у комерційних інвойсах, що є невід'ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у доларах США за одиницю товару та вказана у інвойсі. Сума контракту визначається згідно інвойсу, умови поставки визначаються на умовах Інкотермс 2010. На підставі проформи №CPSJK20170914-UA від 14.09.2017 року, відповідно до умов договору ТОВ « 100 ШИН+» здійснило оплату, платіжне доручення б/н від 25.09.2017 року та платіжне доручення б/н від 13.11.2017 року. Позивач зазначає, що 03.11.2017 року з метою додержання умов контракту сторони узгодили Інвойс № CPSJK20170914-UA01. Загальна кількість товару складає 167 штук, загальна вартість товару становить 25705,00 доларів США. Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до Одеської митниці ДФС електронна вантажна митна декларація №UА500030/2017/018178 від 22.11.2017 року. Вказана декларація була подана разом з пакетом супровідних документів. У ВМД № UА500030/2017/018178 від 22.11.2017 року митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору. 23.11.2017 року на підставі вимоги митного органу про надання додаткових документів позивачем були надані додаткові документи: лист-пояснення TOB «100 ШИН+» від 23.11.2017 року; переклад митної декларації країни відправлення; виписка з каталогу постачальника. Позивачем надано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за першим методом - за ціною договору, у декларації № UА500030/2017/018178 від 22.11.2017 року, проте відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства за результатами опрацювання поданої ВМД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації № UА500030/2017/00328 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 25.11.2017 №UА500030/2017/000043/2, яким митну вартість товару визначено за другорядним методом на рівні 174,0754 Долари США за шт. Не погоджуючись з рішенням митного органу позивач 27.11.2017 р. подав до відповідача нову ВМД №UА500030/2017/018416, за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов’язання відповідно до розділу X Митного кодексу України. Позивач вказує, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Зазначає, що згідно рішення сума, зазначена в рахунку-проформі від 14.09.2017 року № CPSJK20170914-UA значно більша ніж у комерційному інвойсі від 03.11.2017 року № CPSJK20170914-UA01. Відповідно до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 13.02.2017 року № 100Т-COMPASAL кількість та вартість товару зазначена в комерційному інвойсі, який додається до кожної конкретної поставки товару, а порядок оплати товару визначений в рахунку-проформі на кожну поставку товару. Відповідно до умов контракту рахунок-проформа є розрахунково-платіжним документом (рахунок), за яким виставляються певні суми до оплати. Основним джерелом інформації про вартість товару відповідно до умов контракту є комерційний інвойс. Передплата, що зазначена у проформі інвойсі може бути більшою, ніж вказана у комерційному інвойсі, зокрема у разі, якщо на момент відвантаження товару не виявляється необхідної кількості товару. Підприємством на умовах передплати сплачено саме за проформою інвойсом. На дату відвантаження товару вартість одиниці самого товару не змінилася, змінилась лише його кількість, а оскільки між ТОВ « 100 ШИН+» та постачальником товару довго-триваючі стосунки, сума передплати буде врахована при сплаті наступної партії товару. Відповідно до п.3 ч.2 ст.53 Митного кодексу України рахунок-проформа (проформа-інвойс) може бути документом, що підтверджує митну вартість товару лише в тому випадку, якщо імпортований товар не є об'єктом купівлі-продажу. Позивач вказує, що в даному випадку імпортований товар є об'єктом купівлі-продажу згідно наданого позивачем до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту № 100Т-COMPASAL від 13.02.2017 року. Оскільки імпортований товар був об'єктом купівлі-продажу, то подання імпортером (ТОВ « 100 ШИН+») проформи-інвойс не є обов'язковим та документом, який підтверджує митну вартість товарів. Позивач зазначає, що згідно рішення про коригування митної вартості товару, у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 01.10.2017 року №00099184 не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) та/або інвойсу, що унеможливлює ідентифікацію даного документу з партією товарів, що оцінюється. Позивач вказує, що оскільки, митна декларація країни відправлення від 01.10.2017 року № 00099184 містить дані про постачальника, покупця, умови поставки, вагу, найменування кількість та ціну товару, номера контейнерів, умови поставки, що в повній мірі співпадають з даними зазначеними в інших поданих до митного оформлення документах, на підставі яких була здійснена зовнішньоекономічна операція, а тому посилання митного органу на неможливість ідентифікації митної декларації з конкретною поставкою не відповідає дійсності. До того ж відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів товарно-супровідних документів контракту не впливає на числові значення складових митної вартості. Також зазначає, що відповідно до рішення, в наданих до митного оформлення банківських платіжних документах від 13.11.2017 року б/н та 25.09.2017 року б/н відсутні підписи та печатки посадових осіб банку. Позивач зазначає, що банківські платіжні документи проведені та підписані співробітником банку шляхом нанесення електронного цифрового підпису, відповідна відмітка зроблена в правому нижньому куті платіжних доручень. Твердження митного органу про відсутність в документах підпису та печатки посадових осіб банку є безпідставними та спростовуються документами, що були подані до митного оформлення.

Зважаючи на вищевикладене, позивач у своєму позові просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

14 лютого 2018 року через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду від відповідача за вх. №4159/18 надійшов відзив на позовну заяву (а.с.66-71), у якому з посиланням на ст.ст. 51, 52, 53, 54, 55, 57, 58, 58, 64, 256, 265, 337 Митного кодексу України, п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, Стандартні правила 6.3, 6.4 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (дата підписання: 18.05.1973, дата приєднання України: 15.02.2011, дата набрання чинності для України: 15.09.2011), розділ VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2015 року №684 (Зареєстровано Міністерстві юстиції України 21.08.2015 року за № 1021/27466), п.п.1, 2.2, 2.5, 2.12 розділу 2, розділ 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689, ст.17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, статтю VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, розділ 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362, п 7.1. наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 "Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа", постанови Верховного Суду України від 02.06.2015 року у справі № 21-498а15, від 01.10.2013 року у справі № 21-354а13, від 15.10.2013 року у справі №21-270а13 та від 22.10.2013 року у справі №21-342а13, зазначає наступне.

21.09.2017 до Одеської митниці ДФС надійшов лист Головного управління ДФС в Одеській області від 19.09.2017 № 2030/9/15-32-23-04, в якому було повідомлено про те, що Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000016, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ « 100 ШИН» () в період лютий-червень 2017 року, переслідуючи злочинний намір та корисливу мету, здійснюють реалізацію автомобільних шин та дисків за готівковий рахунок без відображення вказаних операцій в бухгалтерській та податковій звітності, створили на території Одеської області та інших обласних центрах України, ряд підконтрольних суб’єктів господарювання, зокрема ТОВ "100 ШИН+" (). В ході проведення обшуків у рамках даного кримінального провадження в офісному приміщенні, яке використовують службові особи ТОВ "100 ШИН " та інші причетні до скоєння кримінального правопорушення особи, виявлені печатки (кліше) нерезидентів, зокрема кліше печатки нерезидентів, які могли бути використані з метою підробки митних документів під час ввезення на територію України ТМЦ та можуть використовуватись в даний час. Також відповідач зазначає, що 22.09.2017 року до Одеської митниці ДФС надійшов лист ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 22.09.2017 № 917/10/15-52-23, в якому було повідомлено про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ "100 ШИН" (), в період лютий - червень 2017 року, переслідуючи злочинний намір та корисливу мету, здійснюють реалізацію автомобільних шин та дисків за готівковий рахунок без відображення вказаних операцій в бухгалтерській та податковій звітності, створили на території Одеської області та інших обласних центрах України ряд підконтрольних суб’єктів господарювання, зокрема ТОВ "100 ШИН+" (). В ході проведення обшуків у рамках даного кримінального провадження в офісному приміщенні, яке використовують службові особи ТОВ "100 ШИН" та інші причетні до скоєння кримінального правопорушення особи, виявлені печатки (кліше) нерезидентів, зокрема кліше печатки нерезидентів, які могли бути використані з метою підробки митних документів під час ввезення на територію України ТМЦ та можуть використовуватись в даний час. Відповідач вказує, що оскільки листами Головного управління ДФС в Одеській області від 19.09.2017 року №2030/9/15-32-23-04, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 22.09.2017 №917/10/15-52-23 повідомлено, що в ході проведенім обшуків у рамках даного кримінального провадження в офісному приміщенні, яке використовують службові особи ТОВ « 100 Шин» та інші причетні до скоєння кримінального правопорушення особи, виявлені печатки (кліше) нерезидентів, які могли бути використані з метою підробки митних документів під час ввезення на територію України ТМЦ та можуть використовуватись в даний час, у Одеської митниці ДФС були наявні підстави вважати, що документи, надані для підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією №UA50030/2017/018178 від 22.11.2017 року не містили достовірних відомостей про визначення митної вартості, які базувались на об’єктивних, документальних даних, що піддаються обчисленню. Відповідач зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості товару до Одеської митниці ДФС разом з МД декларантом позивача були подані: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 13.02.2017 року №100Т-СОМРАSAL, рахунок-проформа від 14.09.2017 №CPSJK20170914-UA, рахунок-фактура (інвойс) від 03.11.2017 року №CPSJK20170914-UА01, копія митної декларації країни відправлення від 01.10.2017 року №00099184 та інші товарно-супровідні документи. Під час митного контролю товарів за МД №UА500030/2017/018178 від 22.11.2017 року програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв’язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів разом з МД №UА500030/2017/018178 встановлено, що у цих документах містяться розбіжності та наявні ознаки підробки. Одеською митницею ДФС повідомлено позивача про необхідність подання протягом 10-ти календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталогів виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларантом позивача 23.11.2017 року надано каталоги виробника товару від 23.11.2017 року № HD686 та від 23.11.2017 року № HD158, лист Б/Н від 23.11.2017 року а також переклад копії митної декларації країни відправлення. Крім того, ТОВ « 100 ШИН+» листом від 23.11.2017 року № 256 повідомило митницю про те, що більше додаткові документи надаватися не будуть. З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом позивача та Одеською митницею ДФС були проведені консультації шляхом обміну електронними повідомленнями, та обрано метод визначення митної вартості товару, про що наявні записи у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів від 25.11.2017 №UА500030/2017/000043/2. За результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - резервний, про що зазначено у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UА500030/2017/000043/2 від 25.11.2017. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС ДФС, та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, по товару № 1 є більшим - 174,0754 долара США за шт. (МД від 08.09.2017 року № UА500030/2017/013448) ніж заявлено декларантом - 159,79 долара США за шт. У зв’язку з викладеним та у відповідності до положень ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 25.11.2017 № UА500030/2017/000043/2. У рішенні про коригування митної вартості від 25.11.2017 № UА500030/2017/000043/2 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано. Одеською митницею ДФС була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500030/2017/00328.

Враховуючи вищевикладене просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» до Одеської митниці ДФС у повному обсязі.

22 лютого 2018 року на адресу Одеського окружного адміністративного суду за вх.№5229/18 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.106-110), у якій зазначає, що вищезазначені у відзиві на позов листи ГУ ДФС в Одеській області від 19.09.2017 № 2030/9/15-32-23-04 та ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 22.09.2017 року № 917/10/15-52-23 не були покладені в основу винесення спірних картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2017/00328, та рішення про корегування митної вартості від 25.11.2017 року № UA500030/2017/000043/2. Тому посилання відповідача на лист ДФС відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України повинно бути залишена без уваги суду. Оскаржуване рішення відповідача прийняте без достатніх правових підстав, оскільки позивачем поданий вичерпний перелік документів для митного оформлення товарів, які підтверджують митну вартість товарів відповідно до ч.2 ст.53 МК України. Розбіжності, які були наявні, на думку позивача фактично відсутні та не стосуються кількісних та вартісних показників митної вартісних. Також вказує, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не наведенні причини неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами ст.57 МК України. Відповідач при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу не зазначив у спірному рішенні докладної інформації та джерел, які використовувалися контролюючим органом при її визначенні, а саме ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

15 березня 2018 року на адресу Одеського окружного адміністративного суду за вх.№7314/18 надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач зазначає, що вищевказана інформація правоохоронних органів лише надала Одеській митниці ДФС підстави вважати, що документи, надані для підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією (МД) № UА500030/2017/017337 від 08.11.2017 року, можуть містити недостовірні відомості про визначення митної вартості товару, що, в свою чергу потребує здійснення більш ретельного контролю такого митного оформлення. Оскільки вказана у зазначених листах інформація не була підставою для прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товарів та картки відмови, а лише підставою для здійснення відповідного контролю з боку митниці зазначає, що вказані у листах обставини й не були покладені в основу винесення спірних рішень. Відповідач зазначає, що у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, і у відзиві на позов митницею викладені виявлені розбіжності з роз’ясненням, чому такі розбіжності не дають змоги підтвердити заявлену позивачем митну вартість товарів. Митницею надано докладне роз’яснення щодо встановлення недостатності наданих разом з МД документів, а також необхідності вимоги надання додаткових документів. У рішенні про коригування митної вартості від 25.11.2017 року №UА500030/2017/000043/2 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано. Також у зазначеному рішення про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю - митна декларація від 08.09.2017 № иА500030/2017/013448. Також відповідач вказує, що твердження позивача про неправомірне застосування резервного методу визначення митної вартості не відповідає дійсності, оскільки у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів наведено достатнє обґрунтування причин, у зв’язку з якими неможливо було застосовувати інші, ніж резервний, методи визначення митної вартості товарів.

Відповідно до положень ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов’язано його початок.

Враховуючи, що провадження у справі відкрито 24.01.2018 року та зважаючи на положення ч.1 ст.120 КАС України, дана справа розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження у межах строку, визначеного ст.258 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що 13 лютого 2017 року між ТОВ « 100 ШИН+» (Покупець) та компанією «COMPASAL TIRE CO. LIMITED» (Продавець) було укладено договір закупівлі імпортного товару №100Т-COMPASAL (а.с. 15-17, 98-100).

За умовами контракту компанія «COMPASAL TIRE CO. LIMITED» поставляє товар – вантажні та легкові шини у асортименті бренду, вказаному в комерційному інвойсі, а ТОВ « 100 ШИН+» отримує товар у відповідності до комерційного інвойсу, який є невід’ємною частиною даного контракту (пп.1.1). Загальна вартість товару по даному договорі вказується у комерційному інвойсі та додається до кожної конкретної поставки товару (пп.3.2). Згідно п.4 договору № 100Т-COMPASAL базові умови поставки визначається умовами, вказаними в Комерційному Інвойсі, умови поставки повинні відповідати правилам «Інкотермс 2010». Термін поставки товару – 30 календарних днів з дати виконання пункту 5.1 даного договору. Відповідно до пп. 5.1, 5.2 вказаного договору покупець здійснює оплату за товар продавцю банківським перерахунком на розрахунковий рахунок продавця. Порядок оплати товару здійснюється в рахунку-проформі на кожну поставку товару.

З метою митного оформлення товару ТОВ « 100 ШИН+» для підтвердження його митної вартості до Одеської митниці ДФС була подана електронна митна декларація №UA500030/2017/018178 від 22.11.2017 року (а.с.22-23, 77-78), де було визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньоекономічного контракту № 341/17 від 05.07.2017 року.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав наступні документи: пакувальний лист №CPSJK20170914-UА01 від 03.11.2017 року (а.с.79); рахунок-проформа №CPSJK20170914-UA від 14.09.2017 року (а.с.18, 80); рахунок-фактура (інвойс) №CPSJK20170914-UА01 від 03.11.2017 року (а.с.21, 81); коносамент №SHIN039798 від 05.10.2017 року (а.с.82); навантажувальний документ №254 від 13.11.2017 року (а.с.83); сертифікат про походження товару №17С4401А1262/06642 від 03.11.2017 року (а.с.84); банківський платіжний документ, що стосується товару від 25.09.2017 року (а.с.19, 85); банківський платіжний документ, що стосується товару від 13.11.2017 року (а.с.20, 86); документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 21.11.2017 року (а.с.87); прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 03.11.2017 року (а.с.88); розрахунок ціни (калькуляція) по інвойсу №CPSJK20170914-UA01 від 03.11.2017 року (а.с.89); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №100Т-COMPASAL 13.02.2017 року (а.с.15-17, 98-100); копія митної декларації країни відправлення №00099184 від 01.10.2017 року (а.с.27-28, 90-91).

Відповідно до ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках.

Судом встановлено, що під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією UA500030/2017/018178 від 22.11.2017 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності.

На підставі ч. 3 статті 53 Митного кодексу України, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599, Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та (або) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларанту, крім того, було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

Судом встановлено, що ТОВ « 100 ШИН+» зверталась до Одеської митниці ДФС з листом від 23.11.2017 року (а.с.24-26, 102-104), у якому надані пояснення щодо розбіжностей та надано виписку з каталогу виробника та переклад митної декларації країни-відправлення. Зазначено, що виписки з бухгалтерської документації у ТОВ «100 ШИН+» немає в наявності, оскільки отримує товар такого виду вперше. Також вказано, що висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та (або) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини у ТОВ « 100 ШИН+» немає в наявності.

25 листопада 2017 року Одеською митницею ДФС було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2017/00328 (а.с.29-30, 75-76) та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500030/2017/000043/2 (а.с.31-32, 73-74), у зв'язку з чим, митна вартість оцінюваних товарів була визначена за резервним методом.

Так, у вказаному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані документи містять розбіжності та наявні ознаки підробки, а саме: 1) сума, зазначена в рахунку-проформі від 14.09.2017 року № CPSJK20170914-UA значно більша ніж у комерційному інвойсі від 03.11.2017 року №CPSJK20170914-UA01; 2) у наданій до митного оформлення копії митній декларації країни відправлення від 01.10.2017 №00099184 не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) та/або інвойсу, що унеможливлює ідентифікацію даного документу з партією товарів, що оцінюється; 3) в наданих до митного оформлення банківських платіжних документах від 13.11.2017 року б/н та 25.09.2017 року б/н відсутні підписи та печатки посадових осіб банку. Декларант або уповноважена ним особа зобов’язані (за наявності) протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та (або) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини Також декларанта було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом 23.11.2017 року надіслано каталоги виробника товару від 23.11.2017 року № HD686 та від 23.11.2017 року №HD158, лист Б/Н від 23.11.2017 року, декларантом надіслано переклад копії митної декларації країни відправлення. Також 24.11.2017 року ТОВ "100 ШИН+" листом від 23.11.2017 №256 повідомило про те, що більше додаткові документи надаватися не будуть. Крім того декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ. Зазначено, що надані каталоги не містять інформацію про ціну товару. Декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ. В органу доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в органу доходів і зборів відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. За результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) у максимально наближений до митного оформлення час та з урахуванням кількості товару є більшим: по товару №1 - МД від 08.09.2017 №UA500030/2017/013448 становить 174,0754 дол. США/шт. ніж заявлено декларантом (159,79 дол. США / шт.).

Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500030/2017/000043/2 від 25.11.2017 року та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00328 суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев'ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Так, судом встановлено, що оскільки митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у ст.58-63 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано резервний метод визначення митної вартості.

Оцінивши усі докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару.

Експортна декларація ЕХ-1 - це митний документ, що підтверджує експорт товарів з країн Європейського Союзу, законність вивезення продукції з країни-експортера і ввезення в країну-імпортер. Відповідно до умов Інкотермс 2010 експортну декларацію може оформляти продавець чи покупець продукції.

Згідно експортної декларації №00099184 вбачається, що поставка товару здійснюється на умовах FOB, кількість товару 167 шт., сума – 25705,00 дол. США, номер контейнера CRXU9873159. Експортна декларація також містить дані про постачальника (COMPASAL TIRE CO. LIMITED), найменування товару (радіальні цільнометалокордні шини для вантажних автомобілів, примітку (малюнок протектора: HD158, HD686, торговельна марка GOLDSHIELD), що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в інших поданих до митного оформлення документах.

Так, зокрема, у рахунку-фактурі (інвойсі) №CPSJK20170914-UА01 від 03.11.2017 року, оформленому на підставі контракту №100Т-COMPASAL від 13.02.2017 року, містяться відомості про постачальника: COMPASAL TIRE CO. LIMITED та інформація про товар: торговельна марка GOLDSHIELD, малюнок протектора: HD158 та HD686, загальна кількість 167, загальна вартість 25705,00 доларів США.

У пакувальному листі №CPSJK20170914-UА01 від 03.11.2017 року, виданого згідно контракту №100Т-COMPASAL від 13.02.2017 року містяться відомості про постачальника: COMPASAL TIRE CO. LIMITED та інформація про товар: номер контейнера CRXU9873159, торговельна марка GOLDSHIELD, малюнок протектора: HD158 та HD686, загальна кількість 167.

У коносаменті №SHIN039798 від 05.10.2017 року містяться відомості про постачальника: COMPASAL TIRE CO. LIMITED та інформація про товар: номер контейнера CRXU9873159, опис товару: GOLDSHIELD, кількість 167.

Таким чином, суд дійшов висновку, що посилання митного органу на неможливість ідентифікації митної декларації з конкретною поставкою не знайшло свого підтвердження та що відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів товарно-супровідних документів контракту не впливає на числові значення складових митної вартості.

Щодо посилання відповідача у рішенні про коригування митної вартості товару на надання позивачем до митного оформлення банківських платіжних документів від 13.11.2017 року б/н та 25.09.2017 року б/н, у яких відсутні підписи та печатки посадових осіб банку, то суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» від 22 травня 2003 року N 852-IV визначено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Як вбачається з наданих до суду копій платіжних доручень від 25.09.2017 року та від 13.11.2017 року в нижньому правому куті документа міститься відмітка – «TASCOMBANK JSC (FORMERLY BANK STANDART) виконано, дата (25.09.2017 та 13.11.2017), код банку MUNIUA22, електронний підпис є коректним», яка свідчить, що вказані доручення проведені банком та підписані електронним підписом, а тому посилання відповідача, що платіжних документах відсутні підписи та печатки посадових осіб банку не знайшло свого підтвердження.

Щодо посилання відповідача на те, що сума, зазначена в рахунку-проформі від 14.09.2017 року № CPSJK20170914-UA значно більша ніж у комерційному інвойсі від 03.11.2017 року №CPSJK20170914-UA01 суд зазначає, що відповідно до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 13.02.2017 р. №100Т-COMPASAL п.4.1 базові умови поставки містяться у комерційному інвойсі. В той же час п.5.2 договору визначено, що порядок оплати товару визначений в рахунку-проформі на кожну поставку товару.

Таким чином рахунок-проформа є лише розрахунково-платіжним документом, тоді як основним джерелом інформації про вартість товару є відповідно до умов контракту комерційний інвойс.

Передплата, що зазначена у проформі інвойсі, може бути більшою, ніж вказана у комерційному інвойсі зокрема у разі, якщо на момент відвантаження товару не виявляється необхідної кількості товару. При цьому підприємством на умовах передплати сплачено саме за проформою інвойсом.

Суд встановив, що вартість одиниці товару у рахунку-фактурі та рахунку-проформі не змінилася, а змінилася лише його кількість, а оскільки між позивачем та постачальником товару довго-триваючі стосунки, сума передплати буде врахована при сплаті наступної партії товару.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.53 МК України, рахунок-проформа (проформа-інвойс) може бути документом, що підтверджує митну вартість товару лише в тому випадку, якщо імпортований товар не є об’єктом купівлі-продажу.

В даному випадку імпортований товар, як вказує позивач та не заперечується відповідачем, є об’єктом купівлі-продажу.

Тобто, оскільки імпортований товар є об’єктом купівлі-продажу, то подання ТОВ « 100 ШИН+» рахунку-проформи не є обов’язковим та відповідно до п.3 ч.2 ст.53 МК України він не є документом, який підтверджує митну вартість товарів.

Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на листи Головного управління ДФС в Одеській області від 19.09.2017 року № 2030/9/15-32-23-04, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 22.09.2017 року № 917/10/15-52-23 щодо виявлення в ході обшуків печаток (кліше) нерезидентів, які могли бути використані з метою підробки митних документів під час введення на територію України ТМЦ та можуть використовуватись у даний час, що в свою чергу обумовлювало підстави вважати, що надані документи для підтвердження митної вартості товарів за МД № UA00030/2017/018178 від 22.11.2017 року не містили достовірних відомостей про визначення митної вартості, які базувалися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Так, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб’єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак вищезазначені листи Головного управління ДФС в Одеській області від 19.09.2017 року № 2030/9/15-32-23-04, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 22.09.2017 року № 917/10/15-52-23 не були покладені в основу винесення спірних картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500030/2017/00328 та рішення про коригування митної вартості від 25.11.2017 №UA00030/2017/000043/2, а тому посилання на них в спірних правовідносинах є безпідставним.

Будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, митним органом під час судового розгляду не надано. Крім того, відповідач не надав доказів неможливості застосування кожного з попередніх методів при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару.

Таким чином, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення, прийняте Одеською митницею ДФС, є необґрунтованим.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб’єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь товариства з обмеженою відповідальністю «100 ШИН+» судового збору у розмірі 4800,00 грн., сплаченого згідно платіжних доручень №4252, №4253 та №4254 від 12 грудня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» до Одеської митниці ДФС про визнання дій протиправними, скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ « 100 ШИН+», за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500030/2017/00328.

Визнати протиправним та скасувати рішення про корегування митної вартості від 25.11.2017 року № UA500030/2017/000043/2.

Стягнути з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» судовий збір у розмірі 4800,00 грн., сплачений згідно платіжних доручень №4252, №4253 та №4254 від 12 грудня 2017 року.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» (, адреса: вул.Павла Усенка, буд.8, м.Київ, 02105).

Відповідач - Одеська митниця ДФС (, адреса: вул.Гайдара, 21-а, м.Одеса, 65078).

Суддя Вовченко O.A.

.