Справа № 826/10628/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2018 року № 826/10628/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абсолют Фінанс»

до

Головного управління Державної фіскальної служби у Києві

про

визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» (надалі – Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовною до Головного управління ДФС у місті Києві (надалі – Відповідач), у якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 11.05.2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 07.09.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 20.11.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог представник Позивача зазначає, що Відповідач безпідставно прийняв оскаржуване рішення посилаючись на порушення позивачем статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки він не належить до уповноважених банків або їх агентів, тому не підпадає під сферу дії цієї правової норми та не міг допустити її порушення. Крім того, позивач вказав на те, що станом на день проведення перевірки у нього не виник обов'язок використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій. У зв'язку з цим до позивача, згідно з його доводами, не може бути застосована відповідальність, передбачена статтею 18 вищевказаного Закону.

Представником Позивача подано суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив та надав суду письмові заперечення на позовну заяву. В обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення посилався на те, що перевіркою встановлено порушення позивачем порядку проведення розрахунків при здійсненні операцій купівлі-продажу валюти та не дотримано покладений на нього законодавством обов'язок використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій.

В судовому засіданні 20.11.2017 р. Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на листопад 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» зареєстроване як фінансова установа, що підтверджується свідоцтвом від 04.12.2008 року, копія якого наявна в матеріалах справи та здійснює діяльність з обміну валют і переказ коштів на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 01.08.2016 №196, виданої Національним банком України.

Дніпропетровське відділення №68 ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» є структурною одиницею позивача, відокремленим підрозділом і здійснює свою діяльність від імені названого товариства.

Співробітниками Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 20 квітня 2017 року проведено фактичну перевірку Дніпропетровського відділення №68 ТОВ «ФК Абсолют Фінанс», яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського,44-а.

За результатами фактичної перевірки складено акт від 24.04.2017 року №0102/04/36/14/РРО/36060724 (надалі – Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено порушення, в якому зафіксовано факт купівлі іноземної валюти на 530 грн. Перевіркою встановлено проведення операції з купівлі-продажу іноземної валюти без застосування зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій та без роздрукування у двох примірниках розрахункового документа, що підтверджує виконання цієї операції. Також перевіркою встановлено, що позивачем не забезпечено зберігання документів відповідно до яких ведеться облік доходів і витрат, а саме: до перевірки не надано журнал використання реєстратора розрахункових операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.05.2017 р. №, яким за порушення пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» застосовано штрафні санкції у розмірі 1,00 грн.

Не погоджуючись із спірним податковим повідомленням-рішенням ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» подано скаргу до Державної фіскальної служби України (надалі – ДФС України), за результатом розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 07.07.2017 р. №15378/6/99-99-11-03-01-25.

Позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог законодавства, звернувся до суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, поміж іншого:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;

5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форма, зміст та порядок ведення розрахункових документів при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, встановлюється Національним банком України за погодженням з органом доходів та зборів.

Позивач посилався на те, що наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547 затверджено Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), дія якого не поширюється на діяльність ТОВ «ФК Абсолют Фінанс».

Однак, Суд зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 р. №547, окрім інших, було затверджено також Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, який набув чинності з 26.07.2016 р.

Згідно з пунктом 1 розділу 1 зазначеного Порядку цей Порядок поширюється на усіх суб'єктів господарювання та їх представників (уповноважених осіб), які здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти. Тобто, даний порядок поширюється на ТОВ «ФК Абсолют Фінанс».

За змістом частини 2 розділу ІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, уповноважені банки, уповноважені фінансові установи, національний оператор поштового зв'язку та їх агенти (далі - суб'єкти господарювання), що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, касах фінансових установ, касах відокремлених підрозділів фінансових установ, касах відділень поштового зв'язку національного оператора поштового зв'язку (далі - пункти обміну валюти), для здійснення операцій з купівлі-продажу валюти зобов'язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку, виконати його персоналізацію, опломбувати та перевести у фіскальний режим роботи.

Реєстрації в контролюючих органах підлягають РРО, модифікації яких включені до Державного реєстру РРО, зі сферою застосування «операції з купівлі-продажу іноземної валюти» за умови, що строк служби, встановлений в технічній документації на РРО, не вичерпався, а також з урахуванням строків первинної реєстрації, встановлених Державним реєстром РРО.

Абзацом 2 пункту 1 розділу І Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002 №502 (далі – Інструкція №502), визначено, що банки, фінансові установи здійснюють операції з готівковою іноземною валютою на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій.

Згідно з абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Інструкції №502 фінансова установа, її відокремлені підрозділи та пункти обміну валюти мають право розпочинати роботу після реєстрації РРО в органі доходів і зборів.

Пунктом 3 Постанови Правління Національного Банку України від 29.12.2015 р. №983 «Про внесення змін до Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», якою внесено зміни до Інструкції №502 встановлено, що вищенаведені положення абзацу 2 пункту 7 розділу ІІ Інструкції №502 набирають чинності через шість місяців із дня затвердження Державною фіскальною службою України Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти.

З аналізу вищенаведених правових норм слідує, що обов’язок фінансових установ, їх відокремлених підрозділів та пунктів обміну валюти використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій вникає з моменту спливу шестимісячного строку з дня затвердження Державною фіскальною службою України Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти.

Наказом Державної фіскальної служби України від 16.06.2016 р. №535 затверджено Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти.

Однак, до моменту спливу шестимісячного строку, встановленого пунктом 3 Постанови Правління Національного Банку України від 29.12.2015 р. №983 «Про внесення змін до Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», вказаний наказ був скасований наказом Державної фіскальної служби України №813.

В подальшому Державною фіскальною службою України було прийнято ряд наказів «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій», при цьому попередні накази були скасовані із прийняттям наступного (накази від 14.12.2016 р. №1019, від 17.02.2017 р. №102, від 20.04.2017 р. №275, від 07.06.2017 р. №406, від 18.12.2017 р. №854).

Станом на дату проведення фактичної перевірки Дніпропетровського відділення №68 ТОВ «ФК Абсолют Фінанс», результати якої оформлені актом перевірки від 24.04.2017 року №0102/04/36/14/РРО/36060724, чинним був наказ Державної фіскальної служби України «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій» від 17.02.2017 р. №102.

Положення абзацу 2 пункту 7 розділу ІІ Інструкції №502 щодо обов’язку використання реєстратора розрахункових операцій, з урахуванням норм пункту 3 Постанови Правління Національного Банку України від 29.12.2015 №983 «Про внесення змін до Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», мали набути чинності лише з 17.08.2017.

Однак, враховуючи те, що станом на дату проведення фактичної перевірки Дніпропетровського відділення №68 ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» у Позивача не настав обов’язок використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій, то Суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів Відповідача про порушення положень пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та протиправність застосування фінансових санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № від 11.05.2017 р., з огляду на що дане рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві № від 11.05.2017 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2 - 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36-В; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві № від 11.05.2017.

3. Стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36-В; ) судові витрати в сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук