Справа № 822/2459/17
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2459/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

15 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Сапальової Т.В. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року (повний текст якої складено в м. Хмельницькому 07 листопада 2017 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гілея" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітертурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області про визнання протиправними дій та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Гілея» (ТОВ «Гілея) звернулось в суд з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області (УДАБІ в Хмельницькій області) в якому просило:

-визнати протиправними дії відповідача при прийнятті відмови у видачі сертифіката №ХМ69 від 28 липня 2017 року;

- визнати протиправними дії відповідача при винесенні припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 18.08.2017 року;

- визнати протиправними дії відповідача при винесенні постанови №41/1022-2/2644-17 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28 серпня 2017 року та скасувати постанову №41/1022-2/2644-17 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28 серпня 2017 року;

- визнати протиправними дії відповідача при винесенні постанови №42/1022-2/2644-17 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28 серпня 2017 року та скасувати постанову №42/1022-2/2644-17 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28 серпня 2017 року;

- визнати протиправними дії відповідача при винесенні постанови №43/1022-2/2644-17 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28 серпня 2017 року та скасувати постанову №43/1022-2/2644-17 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28 серпня 2017 року.

02 листопада 2017 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв постанову про задоволення адміністративного позову частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача про задоволення апеляційної скарги заперечив, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.

Відповідач в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання через канцелярію Вінницького апеляційного адміністративного суду за вхідним №571 відповідачем подано заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Гілея" на підставі договору оренди земельної ділянки №119/01 є користувачем земельної ділянки за адресою м.Хмельницький, вул.Курчатова 14/3.

Так, 06 червня 2017 року ТОВ «Гілея» отримано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №128 від 06.06.2017 року під будівництво мийки для автомобілів по вул. Курчатова, 14/3, м.Хмельницький. Також 09 червня 2017 року ТОВ «Гілея» отримало Декларацію про початок виконання будівельних робіт №ХМ 60 на будівництво мийки для автомобілів по вул.Курчатова, 14/3, м.Хмельницький. Проектна документація розроблена ТОВ"Хмельницькархпроект" на замовлення ТОВ "Гілея".

У подальшому відповідно до вимог ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI (Закон №3038-VI), позивач звернувся до відповідача з заявою про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта та видачу Сертифіката та акт готовності об'єкту до експлуатації, згідно форм передбачених Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 року (Порядок №461), відповідно до якої просив прийняти в експлуатацію мийку для автомобілів за адресою м.Хмельницький, вул.Курчатова 14/3.

Проте, 01.08.2017 року позивачем отримано відмову відповідача у видачі сертифікату від 28.07.2017 року №ХМ69, згідно якої зазначено, що в заяві про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта та в акті готовності об'єкта до експлуатації найменування закінченого будівництвом об'єктом згідно з проектом не відповідає найменуванню об'єкта вказаного в декларації про початок виконання будівельних робіт; в п.3 акту готовності відсутня інформація про результати експертизи проектної документації. Відповідно до довідки, щодо розгляду документів, поданих для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, та видачі сертифікату, в рамках проведеної перевірки встановлено, що будівельні роботи виконані/виконувались з порушенням вимог проектної документації, та відповідно до проектної документації виконанні не в повному обсязі.

Крім того, відповідачем на підставі наказу від 07.08.2017 року №90П, та направлення для проведення планового (позапланового) заходу №782 від 07.08.2017 року проведено позапланову перевірку об'єкта будівництва ТОВ "Гілея" в строк з 7 по 18 серпня 2017 року, щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, за результатами якої складено акт №782 від 18 серпня 2017 рку.

Також, відповідачем 18 серпня 2017 року складені протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

28 серпня 2017 року відповідачем винесено ряд постанов "Про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" №№41/1022-2/2644-17, 42/1022-2/2644-17, 43/1022-2/2644-17.

Дані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані відмова, припис та постанови прийняті відповідачем неправомірно є протиправними, що підтверджується доводами та доказами наданими позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, правові та організаційні основи містобудівної діяльності регулюються Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI від 17 лютого 2011 року (Закон №3038).

Відповідно до ст. ст. 6, 7 Закону №3038 управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється в тому числі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

При цьому, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 34, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 36 Закону №3038 замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону №3038 замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону №3038 експертиза проектів будівництва проводиться в установленому Кабінетом Міністрів України порядку експертними організаціями незалежно від форми власності, які відповідають критеріям, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

При цьому, ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що експертиза - це діяльність фахівців-експертів, які мають відповідні кваліфікаційні сертифікати і за дорученням замовника надають звіти щодо відповідності проектних рішень вимогам законодавства, державним нормам, стандартам, будівельним нормам і правилам та які несуть відповідальність за достовірність наданих звітів; погодження проекту - це процедура встановлення відповідності проектних рішень вихідним даним на проектування. Отже, терміни «експертиза» та «погодження проекту» не є тотожними.

Згідно із ст. 32 Закону №3038 усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону №3038 не підлягають обов'язковій експертизі проекти будівництва об'єктів I-III категорій складності.

При цьому, ч. 4 ст. 31 Закону №3038 визначено, що обов'язковій експертизі підлягають проекти будівництва об'єктів, які:

- належать до IV і V категорій складності, - щодо додержання нормативів з питань санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпеки, міцності, надійності, довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення;

- споруджуються на територіях із складними інженерно-геологічними та техногенними умовами, - в частині міцності, надійності та довговічності будинків і споруд;

- споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії, якщо їх кошторисна вартість перевищує 300 тисяч гривень, - щодо кошторисної частини проектної документації.

Частиною 5 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що встановлення випадків та порядку проведення експертизи проектів будівництва іншими законами не допускається.

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої не передбачено проведення обов'язкової експертизи проектів будівництва об'єктів I - III категорій складності.

Враховуючи те, що декларація ТОВ «Гілея» про початок виконання будівельних робіт на будівництво мийки для автомобілів по вул.Курчатова, 14/3, м.Хмельницький, була зареєстрована відповідачем 09.06.2017 року, а об'єкт будівництва відноситься до ІІІ категорії складності, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідно до вимог ст.31 Закону №1817-VIIІ не передбачається та не є обов'язковим проведення експертизи.

Також, відсутність необхідності проведення експертизи підтверджується письмовим роз'ясненням ДАБІ України від 19 липня 2017 року №40-302/90-9//6124 (т. 1 а.с. 44).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17 лютого 2011 року (Закон №3038) до повноважень Інспекції ДАБК віднесено здійснення державного - архітектурно будівельного контролю шляхом проведення планових та позапланових перевірок об'єктів містобудування та накладення штрафів на порушників містобудівного законодавства.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 41 Закону №3038 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

Так, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (Порядок №553), визначено процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів будівництва.

Відповідно до п. 5 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Так, згідно із п. 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

- подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

- необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

- виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

- перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

- вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки;

- звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства;

- вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

На підставі аналізу наведених норм права, зокрема п. 8 ст. 36 Закону № 3038-VI, поняття «подання декларації» як складова підстав для відповідальності за повноту та достовірність зазначених в ній даних включає і реєстрацію (прийняття) Інспекцією цієї декларації. У разі використання Інспекцією свого права на відмову у реєстрації декларації та повернення її для виправлення виявлених недоліків, така декларація не може вважатися поданою та бути підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої Законом № 208/94-ВР за порушення норм Закону № 3038-VI.

Враховуючи те, що на момент проведення перевірки діяла відмова у видачі сертифікату, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у відповідача правових підстав для проведення позапланової перевірки ТОВ «Гілея» та прийняття оскаржуваних постанов про притягнення позивача до відповідальності за порушення у сфері містобудівної діяльності.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду №К/9901/2526/18 від 23 січня 2018 року.

Крім того, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов'язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Проте, відповідачем, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не надав доказів у спростування доводів і доказів позивача.

Крім того, у апеляційній скарзі відповідачем не зазначено жодної норми матеріального або процесуального права, яку порушив суд першої інстанції під час розгляду даної справи та обставини або доказу, якому суд першої інстанції не дослідив чи не надав належної оцінки.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, в ході розгляду справи, судом апеляційної інстанції виявлено, що апелянт не в повному обсязі сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ( в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано: юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано: юридичною особою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

За подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи, що позивачем заявлено 2 вимоги немайнового характеру та 3 вимоги майнового характеру, судовий збір має сплачуватись з розрахунку як дві немайнові вимоги та три майнові вимоги.

Так, прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2017 року визначений у розмірі 1600 грн.

Таким чином, розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі становить: у немайновому спорі - 3520,00 грн., тобто 110% від (2 х 1600 грн.); у майновому спорі - 12031,33 грн., тобто 110% від (1,5% х 729172,00 грн.).

За таких обставин, розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржувану постанову складає 15551,33 грн. (3520,00 грн. +12031,33 грн.), тоді як Державною архітектурно-будівельною інспекцією України судовий збір за подання апеляційної скарги сплачено в розмірі 5769,50 грн., а отже апелянтом не доплачено судовий збір в розмірі 9781,83 грн. (15551,33 грн. - 5769,50 грн.).

При цьому, Закон України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги - 22.11.2017 року) передбачав сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення в цілому, а не в частині задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року - без змін.

Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України судовий збір в розмірі 9781 (дев'ять тисяч сімсот вісімдесят одна) грн. 83 коп. за подання апеляційної скарги на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року за реквізитами: СТЯГУВАЧ: Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; МФО: 820019; р/р: 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106 "Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)".

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 березня 2018 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Сапальова Т.В. Боровицький О. А.