Справа № 826/15950/15
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року

Київ

справа №826/15950/15

касаційне провадження №К/9901/19655/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Хохуляка В.В., Шипуліної Т.М.,

розглянув у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - Інспекція) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2016 (суддя - Іщук І.О.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 (головуючий суддя - Лічевецький І.О., судді - Мельничук В.П., Мацедонська В.Е.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод» (далі - Товариство) до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

секретар судового засідання Савченко А.А.

представник позивача - Пеетвере Н.О.,

представник відповідача - Перепелюк О.В.,

УСТАНОВИВ:

06.08.2015 Товариство звернулось до суду із позовом до Інспекції, у якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.10.2014.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалося на те, що під час проведення перевірки, результати якої оформлені актом від 30.09.2014 № 1330/1-26-50-1501-00333581, на підставі висновків якої Інспекцією було прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення, перевіряючим були надані належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи (у тому числі податкові накладні) на придбання продукції у ТОВ «Світ Олія» та послуг та ТОВ «Тауер Білдінг», які відповідають встановленим законодавством вимогам, містять несуперечливу і достовірну інформацію, підтверджують виконання сторонами відповідних господарських операцій та, відповідно, надають Товариству право на податковий кредит.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 21.03.2016 позов задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № від 14.10.2014. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд виходив з того, що Товариство підтвердило факт реального здійснення господарських операцій з ТОВ «Світ Олія» належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, у тому числі податковими накладними, з урахуванням того, що в акті перевірки відсутні будь-які посилання про наявність претензій до змісту первинних бухгалтерських документів, а також на наявність порушених кримінальних справ, вироків чи постанов судів щодо посадових осіб позивача чи його контрагентів, а будь-яких пояснень посадових осіб таких суб'єктів господарювання щодо нездійснення господарських операцій. При цьому, у рішенні зазначено, що суд позбавлений можливості надати правову оцінку розбіжностям в податковій накладній на суму податку на додану вартість 2330,00 грн., виписаній позивачу ТОВ «Тауер Білдінг», оскільки зазначена розбіжність не була підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, про її наявність Інспекцією не було зазначено ані в акті перевірки, ані в рішеннях про результати розгляду скарги, натомість повідомлено про це було тільки на етапі судового розгляду справи у запереченнях на позов.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 16.06.2016 скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким позов задовольнив частково: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № від 14.10.2014 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 330276,52 грн. та в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 82685,61 грн. В іншій частині позову відмовив. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з того, що на підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Світ Олія» та послуг і ТОВ «Тауер Білдінг» Товариство надало належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи, які свідчать про те, що зобов'язання між сторонами виконані у повному обсязі, а аналіз наданих Товариством документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціях із зазначеними контрагентами. Разом з цим, суд вказав, що позивач неправомірно включив до складу податкового кредит податок на додану вартість у сумі 466 грн. за податковою накладною, отриманою від ТОВ «Тауер Білдінг», оскільки податкова накладна складена на суму податку на додану вартість 1864,00 грн., тоді як позивач за операцією з ТОВ «Тауер Білдінг» включив до складу податкового кредиту податок на додану вартість у сумі 2330,00 грн.

Інспекція оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанції до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 11.08.2016 відкрив касаційне провадження у справі. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, оскільки суди неповно дослідили докази у даній справі, що призвело до неповного з'ясування усіх обставин справи та постановлення рішення, яке суперечить вимогам закону. Зокрема, скаржник вказує на те, що Товариство неправомірно сформувало податковий кредит за травень 2014 року за рахунок господарських операцій з контрагентами, які не задекларували свої податкові зобов'язання по операціях з Товариством. Також, скаржник зазначає, що Товариство не надало податкової накладної, виписаної ТОВ «Тауер Білдінг», яка б підтверджувала правомірність включення ним до складу податкового кредиту травня 2014 року податку на додану вартість у сумі 2330,00 грн., з урахуванням того, що за умовами договору № 6-5-14ЕД від 06.05.2014, укладеного між Товариством та ТОВ «Тауер Білдінг», ціна договору складає 11650,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 2330,00 грн., а податкова накладна, складена ТОВ «Тауер Білдінг», виписана на суму податку на додану вартість 1864,00 грн., що свідчить про те, що первинні документи Товариства по господарських операціях із ТОВ «Тауер Білдінг» містять суперечності.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2018 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 19.02.2018 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін на 06.03.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Інспекція провела документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень-липень 2014 року, за результатами якої складений акт від 30.09.2014 № 1330/1-26-50-1501-00333581. За висновками акта перевірки Товариством були порушені вимоги пунктів 201.1, 201.4, 201.8, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що виявилось у неправомірному включенні до складу податкового кредиту травня 2014 року податку на додану вартість за господарськими операціями з ТОВ «Світ Олія» та ТОВ «Тауер Білдінг», які не задекларували свої податкові зобов'язання по взаємовідносинах із Товариством та по яких не встановлено факт надмірної сплати до бюджету податку на додану вартість, в результаті чого Товариством завищено від'ємне значення з податку на додану вартість (рядок 19) за травень 2014 року на 330742,52 грн. та суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (рядок23.2) за червень 2014 року на 330742,52 грн. На підставі висновків акта перевірки Інспекція прийняла податкове повідомлення-рішення № від 14.10.2014, яким зменшила Товариству суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого на рахунок платника) з податку на додану вартість за червень 2014 року на 330742,52 грн. та застосувала штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 82685,61 грн.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені у статті 44 Податкового кодексу України.

Згідно з абзацами 1, 2 пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Визначення поняття господарської операції також наведене у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно положень якої господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язане не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції встановив, що господарські операції між Товариством та ТОВ «Світ Олія» і ТОВ «Тауер Білдінг» для визначення податкового кредиту мали реальний характер, підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами та спричинили реальні зміни майнового стану позивача. Також, суд апеляційної інстанції встановив, що Товариство неправомірно включило до складу податкового кредиту податок на додану вартість у сумі 466,00 грн., виходячи із ціни договору, укладеного з ТОВ «Тауер Білдінг», зазначеної у пункті 2.1 цього договору, а не із ціни сплаченого позивачем авансу, що відповідає положенням пункту 3.1.1 цього договору, виходячи із розміру якого ТОВ «Тауер Білдінг» виписало податкову накладну на суму податку на додану вартість 1864,00 грн.

Таким чином, доводи Інспекції, викладені в касаційній скарзі, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі обставин, з огляду на що підстави для скасування ухваленого у даній справі рішення суду апеляційної інстанції відсутні.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна