Справа № 550/1131/17
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Михайлюк О.І.

20 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 550/1131/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Рєзнікової С.С.

суддів: Старостіна В.В. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Машура Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 15.01.2018, ухвалене о 16:18 за адресою: вул. Набережна, 15, смт. Чутове, Полтавська область, 38800, повний текст складено 22.01.18 по справі № 550/1131/17

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Управління соціального захисту населення Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1) та ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2) звернулися до Чутівського районного суду Полтавської області з адміністративними позовами до Управління соціального захисту населення Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області, в яких просили суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області щодо перерахунку їм щорічної одноразової грошової допомоги за 2016-2017рр. до 5 травня у розмірі, встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області здійснити їм перерахунок та виплату, як учасникам бойових дій, щорічної одноразової допомоги до 05 травня за 2016 та 2017 роки, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» на момент проведення виплат, з урахуванням виплачених сум такої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони є учасниками бойових дій та маю право на пільги, встановлені законодавством України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій, а тому відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачам до 5 травня щорічно повинна виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проте, у 2016р. відповідачем нарахована та виплачена щорічна разова грошова допомога позивачам у розмірі 920 грн., а у 2017 р. вказана допомога була виплачена в розмірі 1200 грн.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 15.01.2018р. заяву позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом - задоволено та поновлено пропущений строк звернення до суду.

В задоволенні адміністративних позовів відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачі подали апеляційні скарги, в яких, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просили скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

14.03.2018р. через засоби поштового зв'язку, відповідачем до суду апеляційної інстанції надано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, справу розглядати за відсутності представника відповідача.

В судове засідання сторони не з'явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивачі мають статус учасника бойових дій, що підтверджується копіями посвідчень: учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 08.12.2015р. виданого на ім'я ОСОБА_1 (том 1, а.с. 14); учасника бойових дій серії УБД від 21.12.2015р. виданого на ім'я ОСОБА_2 (том 2, а.с. 13) та мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Позивачам виплачено щорічну разову грошову допомогу як учасникам бойових дій до 05 травня 2016р. у розмірі 920 грн. та до 05 травня 2017р. у розмірі 1200 грн.

Не погоджуючись з розмірами виплаченої грошової допомоги позивачі звернулися до відповідача з письмовими заявами, де просили перерахувати та виплатити їм недоплачену суму грошової допомоги до 5 травня 2016р.

Однак, листами №№ 02-06/835, 02-06/836 від 04.04.2017р., відповідач відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у перерахунку та виплаті різниці між належними їм до сплати суми разової грошової допомоги до 5 травня та фактично виплаченою сумою, повідомивши, що їм виплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2016р. у розмірі 920 грн., визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.02.2017р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Також, позивачі звернулися до відповідача з письмовими заявами, в яких просили перерахувати та виплатити їм недоплачену суму грошової допомоги до 5 травня 2017р. Однак, листами №№ 02-06/1427, 02-06/1428 від 06.06.2017р., відповідач відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у перерахунку та виплаті різниці між належними їм до сплати суми разової грошової допомоги до 5 травня та фактично виплаченою сумою, повідомивши, що їм виплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2017р. у розмірі 1200 грн., визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017р. «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у 2016 - 2017рр. виплата позивачам щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учасникам бойових дій відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», здійснена правомірно в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України від 22.10.1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі - Закон №3551-XII), щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з ч. 1 ст. 17-1 Закону №3551-XII, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Так, 01.01.2015р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014р. № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» пунктом 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено п. 26 згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2016р. №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017р. №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1200 гривень. Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними.

Як свідчать матеріали справи, у 2016р. позивачам виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 920 грн. та у 2017р. виплачено 1200 грн. (том 1 а.с. 21, 31; том 2 а.с. 20, 30).

Колегія суддів звертає увагу на правову позицію Конституційного Суду України, викладену в рішенні від 26.12.2011р. № 20-рп/2011, а саме: передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25.01.2012р. у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі «Ейрі проти Ірландії» зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004р.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 15.01.2018р. відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційних скарг позивачів колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження її граничного розміру, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 15.01.2018 по справі № 550/1131/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Резнікова
Судді(підпис) (підпис) В.В. Старостін Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 22.03.2018.