Справа № 817/870/18
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 березня 2018 року м. Рівне №817/870/18

Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Зозуля Д.П., після одержання позовної заяви

ОСОБА_1
до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради, Ситненської загальноосвітньої школи I-III ступенів Крупецької сільської ради
провизнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньогомісячного заробітку,
В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради, Ситненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Крупецької сільської ради про визнання протиправними дій відповідачів щодо звільнення з роботи позивача відповідно до наказу від 13.11. 2017 року № 126-к "Про звільнення ОСОБА_1", визнання протиправним та скасування даного наказу, поновлення його на посаді вчителя фізичної культури Ситненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Крупецької сільської ради та зобов'язання Ситненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Крупецької сільської ради вчинити щодо цього відповідні дії, визнання протиправними дій Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради щодо невидачі позивачу довідки про його середньомісячну заробітну плату станом на 13.11.2017 відповідно до запиту від 02.02.2018, стягнення з Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради на користь позивача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Також позивач просив рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середньомісячного заробітку постановити до негайного виконання.

З наявних у матеріалах позовної заяви письмових доказів, суддею встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу відділу освіти Радивилівської районної державної адміністрації від 16.11.2016 № 206-к «Про призначення ОСОБА_1» працював на посаді вчителя фізичної культури Ситненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, за сумісництвом, з 17.11.2016.

Відповідно до наказу Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради від 13.11. 2017 року № 126-к "Про звільнення ОСОБА_1" позивача було звільнено із посади вчителя-сумісника Ситненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Крупецької сільської ради згідно ст. 43-1 КЗпП України. Підстановю для звільнення стали наказ Ситненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Крупецької сільської ради від 12.09.2017 № 168, подання директора Ситненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Крупецької сільської ради від 13.11.2017 № 75.

Перевіривши наведені у адміністративному позові доводи, суддя вважає, що у відкритті провадження у даній адміністративній справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно пункту 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи

Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, а також у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України). А термін «публічна служба» - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-правових управлінських функцій, а також спори пов'язані із проходженням публічної служби.

Звертаючись до адміністративного суду, позивач виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку судді, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на наступне.

Із змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує дії щодо звільнення з роботи та наказ Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради від 13.11. 2017 року № 126-к "Про звільнення ОСОБА_1".

Здійснивши аналіз змісту вищезазначеного наказу судом встановлено, що наказ Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради від 13.11. 2017 року № 126-к "Про звільнення ОСОБА_1" не є рішенням суб'єкта владних повноважень, що прийняте ним при здійсненні публічно-правових управлінських функцій та видано у сфері трудових відносин, оскільки не пов'язаний з проходженням публічної служби і вирішує питання припинення трудового договору з підстав передбачених Кодексом законів про працю України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, наказ Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради від 13.11. 2017 року № 126-к "Про звільнення ОСОБА_1", є наказом власника або уповноваженого ним органу про звільнення працівника з роботи.

Вищезазначені обставини підтверджено і тим, що ОСОБА_1, як вчитель фізичної культури Ситненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів не був державним службовцем та його служба не була публічною, що позивачем у адміністративному позові не заперечувалося.

Оскарження дій Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради, в тому числі і щодо не видачі довідки про середньомісячну заробітну плату, також випливає з трудових відносин та не пов'язано із виконанням відповідачем владних управлінських функцій.

Позовні вимоги позивача обгрунтовано порушенням норм ст.ст. 43-1, 44, 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України, які регулюють трудові відносини та здійснено посилання на Пленум Верховного Суду України від 06.11. 1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів".

Підсумовуючи наведене вище, судом встановлено, що наказ Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради від 13.11. 2017 року № 126-к "Про звільнення ОСОБА_1" не є правовим актом індивідуальної дії у сфері публічно-правових відносин, а є лише актом-ініціативою власника щодо звільнення найманого працівника у сфері трудових відносин, а відносини між позивачем та відповідачем у ході звільнення є трудовими правовідносинами.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Не обговорюючи питання правильності застосування норм КЗпП України, суддя вважає, що оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

З врахуванням наведеного та фактичних обставин справи суддя вважає, що позовні вимоги в даній справі не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради, Ситненської загальноосвітньої школи I-III ступенів Крупецької сільської ради про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньогомісячного заробітку.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як тої, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз'яснити заявнику, що дана справа віднесена до юрисдикції загального суду, що здійснює розгляд за правилами цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Зозуля Д.П.