Справа № 820/843/18
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 р. № 820/843/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

представника позивача Сойміна В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
09 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд, з підстав наявності бездіяльності:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 70 від 02 жовтня 2017 року;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно звільненої у запас з правом носіння військової форми одягу у розмірі 30640 (тридцять тисяч шістсот сорок) гривень 83 коп;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) подати у двотижневий термін, після набрання законної сили рішення суду, звіт про виконання судового рішення, який передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, протиправно не виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно в сумі 30640,83 грн.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , проти позову заперечувала. В обґрунтування заперечень зазначила, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 70 від 02.10.2017 року та довідки замість належного речового майна ОСОБА_1 нараховано компенсацію замість неотриманого речового майна у розмірі 30640,83 грн. Також зазначено, що до органу забезпечення Сухопутних військ направлено заявку щодо виділення 30640,83 грн. належних ОСОБА_1 .

В судове засідання представник позивача прибув, позов підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача, не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Просив розглядати справу без участі представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 20.07.1994 року по 30.09.2017 року проходила військову службу в Збройних силах України.

При проходженні військової служби позивач знаходилась на забезпеченні за рахунок держави відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України, ст. 9, 9-1 Закону України від 20.12.1991 року «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 15 Закону України від 6 грудня 1991 року Про Збройні Сили України.

Відповідно до Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 08.01.2013 року, Міністерство оборони України зобов`язується відповідно до законодавства забезпечити належні умови для проходження військової служби ОСОБА_1 , додержання її особистих прав і свобод та прав членів її сім`ї, включаючи надання пільг, гарантій і компенсацій, установлених законами та іншими нормативно - правовими актами України та належне матеріальне забезпечення під час проходження військової служби.

29.09.2017 року наказом командира військової часини НОМЕР_1 № 202 - PC позивача звільнено у запас за статтею 26 частиною 6, підпунктом «а», з урахуванням частини 8, пункту 1 підпункту «ї» (як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, дію якого було продовжено понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації та який вислужив не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З правом носіння військової форми одягу.

Перед звільнення позивач подала рапорт від 29.09.2017 року на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 , в якому просила виплатити їй грошову компенсацію за не отримане речове майно, в зв`язку зі звільненням з військової служби в запас.

Відповідач видав довідку-розрахунок № 1864 від 02.10.2017 року на одержання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна на старшого солдата ОСОБА_1 , в якій зазначено що, сума грошової компенсації вартості на не отримане позивачем речове майно складає 30640 грн.83 коп.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 70 від 02.10.2017 року позивача було виключено із складу частини та всіх видів забезпечення з 30.09.2017 року та наказано відповідно до п. 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 pоку, виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане майно в сумі 30640,83 грн.

Після звільнення зі Збройних сил України позивач звернулась 04.01.2018 року з заявою до командира в/ч НОМЕР_1 , в якій просила виплатити грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно в розмірі 30640,83 грн.

Листом відповідача №10/8 від 05.01.2018 року позивача було повідомлено про те, що компенсацію за не отримане речове майно не виплачено, оскільки на момент звільнення з військової служби у військовій частині були відсутні асигнування на виплату компенсації за не отримане речове майно. Компенсація не отримане речове майно буде виплачена негайно після надходженим цільового фінансування в сумі 30640,83 грн.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернулась з даним позовом до суду.

Статтею 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, котрий визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Пунктом 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Відповідно до п. 3 Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, згідно з п. 4 розділу ІІІ військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Тобто, законодавством України передбачено право вибору військовослужбовця, який звільняється зі Збройних Сил України, отримати речове майно в натурі або грошову компенсацію за нього.

Зазначене право не може бути обмежено, скасовано або змінено відповідачем на власний розсуд без передбачених законом підстав.

Так, на день підписання наказу про звільнення зі служби позивач мав передбачене законодавством право на отримання при звільненні зі служби грошової компенсації замість неотриманого речового майна.

Виплата грошової компенсації за неотримане речове майно можлива на підставі довідки про вартість речового майна, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

В свою чергу, обов`язок відповідача щодо виплати компенсації виникає з моменту реалізації права позивачем шляхом висловлювання побажання щодо їх реалізації. Таким чином зазначені гарантії реалізуються за відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, у тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

В даному випадку позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна, оскільки відповідає вимогам, встановленим пунктами 2 та 3 порядку №178, подав за місцем військової служби відповідний рапорт перед звільненням з в/ч НОМЕР_1 від 29.09.2017 року та заяву після звільнення з лав Збройних сил України заяву від 04.01.2018 року.

Посилання відповідача на те, що військовою частиною НОМЕР_1 до органу забезпечення Сухопутних військ направлено заявку щодо виділення 30640,83 грн. належних ОСОБА_1 , також підтверджують факт про наявність у позивача права на отримання грошової компенсації вартості за не отримане речове майно у сумі 30640,83 грн.

Відповідачем видано довідку № 1864 від 02.10.2017 року про вартість речового майна, шо належить до видачі позивачу де зазначено що сума грошової компенсації вартості за не отримане речове майно складає 30640,83 грн., виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 70 від 02.10.2017 року, в якому зазначено про виплату грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, проте таку компенсацію позивачу не виплачено.

Згідно з приписами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суб`єктом владних повноважень порушено право позивача, передбачене ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою КМУ №178 від 16 березня 2016 року, оскільки грошову компенсацію ОСОБА_1 за неотримане речове майно не виплачено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 70 від 02 жовтня 2017 року.

Відповідно до ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення зокрема про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи висновки суду про визнання протиправною бездіяльність відповідача, суд з метою належного захисту прав позивача вважає за необхідне стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно звільненої у запас з правом носіння військової форми одягу у розмірі 30640,83 грн.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає, що згідно приписів ч.1 ст. 382 КАС України, встановлення такого контролю є правом, а не обов`язком суду, відповідно до фактичних обставин справи.

В даній справі суд не вбачає підстав для застосування судового контролю.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір не стягується, оскільки позивач від сплати судового збору звільнена на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби у запас з правом носіння військової форми одягу грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 70 від 02 жовтня 2017 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно звільненої у запас з правом носіння військової форми одягу у розмірі 30640 (тридцять тисяч шістсот сорок) гривень 83 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 20.03.2018 року.