Справа № 379/223/18
Суддя: Зінкін В. І.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 379/223/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: Зінкіна В.І.,

за участю секретаря: Різник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 полк № 1 з ОПБ УПП в м. Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа: управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії інспектора роти №1 батальйону №1 полку №1 з ОПБ УПП в м.Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 по складанню постанови ВР №271732 від 18.02.2018 року протиправними та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ВР №271732 від 18.02.2018 року, а провадження в справі закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.02.2018 року близько 16 год. 40 хв. в місті Києві по проспекті Броварському 32 Б інспектором роти №1 батальйону №1 полку №1 з ОПБ УПП в м.Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 (спеціальний жетон №0004352, ПП №022342, дійсний до 14.04.2020 року) було зупинено його транспортний засіб Hyundai Accent, ДНЗ AI 5067НА та винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР №271732 про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за невиконання вимог п.п. 11.2 ПДР.

Відповідно до п.п. 11.2 ОСОБА_3 дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Однак інспектором поліції накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за ч. 1 ст. 126 КУпАП України за невиконання п.п. 2.4 ПДР, а саме за те, що 18.02.2018 року близько 16 год. 40 хв. в місті Києві по проспекті Броварському 32 Б, він керуючи транспортним засобом Hyundai Accent, ДНЗ AI 5067НА, зупинився за вимогою працівників поліції, однак відмовився надати посвідчення водія та свідоцтво реєстрації (в постанові ж вказані всі дані на нього та авто).

Працівником поліції його було зупинено та наведено причини зупинки, а саме порушення п.п. 11.2 ПДР (на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини), витребувано посвідчення водія та свідоцтво реєстрації, на підставі чого і винесено постанову.

В той же час, з вказаною постановою він був не згодний, оскільки смуги руху проїзної частини були переповнені автомобілями та відмовився від підпису, на, що поліцейський відповів, що в такому разі вкаже, що він відмовився надати посвідчення водія та свідоцтво реєстрації. Поліцейський відмовився приймати будь-які пояснення, та зазначив, що це його особисто не дуже хвилює.

Таким чином, представник органу поліції інспектор роти №1 батальйону №1 полку №1 з ОПБ УПП в м.Києві ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 порушив його право на доказування своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП та незаконно виніс постанову за ч. 1 ст.126 КУпАП.

Отже, такі дії інспектора роти №1 батальйону №1 полку №1 з ОПБ УПП в м.Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 - є прямим порушення його конституційного права, як громадянина України, яким затверджено презумпцію невинуватості особи (ніхто не може бути притягнутий до відповідальності не інакше як в спосіб та в межах Конституції та законів України).

Під час його зупинки, інспектором Медвідь А.С. відеофіксації процесу розгляду адміністративної справи, протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що він заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким, чином він вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вони не несли за собою протиправного характеру та не виражаються його бездіяльності, а сама постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Подав відзив на позовну заяву в якій зазначив, що відповідачем було прийнято рішення про зупинення автомобіля «Hyundai Accent», н.з. АІ 5067 НА. Відповідач, підійшовщи до автомобіля, представившись та пояснивши причину зупинки на підставі п. 2.4 (а) ПДР було висунуто вимогу до водія предявити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР, а саме посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водій не предявив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.1 (а) ПДР, його особу було встановлено за допомогою бази «Армор». Підготовка і розгляд справи здійснена відповідачем за місцем його перебування, інспектором, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану справу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, винесено постанову у присутності позивача, розяснено всі його права та надано її на ознайомлення та підписання. Позивач розписався про ознайомлення та отримання. Доказом правопорушення є відеозапис з нагрудної камери віповідача.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАСУ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що постановою серії БР № 271732 від 18.02.2018 року, винесеною інспектором роти №1 батальйону №1 полку №1 з ОПБ УПП в м.Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн. Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 18.02.2018 року о 16 год. 40 хв. в м. Києві по проспекті Броварському 32 Б, керуючи транспортним засобом Hyundai Accent, ДНЗ AI 5067НА, не виконав вимогу п. 11.2 ОСОБА_3 дорожнього руху України, відмовився надати посвідчення водія та свідоцтво реєстрації транспортного засобу, чим порушив п.2.4 а ОСОБА_3 дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.7).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові інспектор не врахував приписів частин 1-3 ст. 7 КУпАП про необхідність розгляду і вирішення справ не інакше як на підставі наступних засад: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Положеннями ст. 251 КУпАП саме на посадову особу (заявленого субєкта оскарження) покладається обовязок вживати передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких не вистачає.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Докази суду надають учасники справи. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Дотримуючись умов ст. 252 КУпАП , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується і ґрунтується на припущеннях зацікавленої у результатах службової особи: постанови, яка не може бути визнана як належний та допустимий доказ.

Крім того, з відеозапису вбачається що інспектор, при складанні постанови, отримав дані щодо ОСОБА_1 саме з документів, предявлених останнім, отже доводи, що дані щодо водія отримані з системи «Армор» спростовуються відеозаписом.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача зобовязав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі не відібрав пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не встановлено свідків правопорушення, не зазначено чи здійснювався відеозапис правопорушення, передбаченого п.11.2 ПДР. До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення його прав накладенні адміністративного стягнення.

Згідно з ч.1 ст. 268 КУПаП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Частина четверта ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина четверта ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст. 245, 258, 268, 276, 280 КУпАП, а відтак є незаконними. Оскаржувана постанова відповідачем прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд відповідно до вимог ст.ст. 247 п. 1, 293 КУпАП, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 77, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 122, 245, 247 п.1, 280, 288, 289, 293 КУпАП, - суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії інспектора роти №1 батальйону №1 полку №1 з ОПБ УПП в м.Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №271732 від 18.02.2018 року у відношенні ОСОБА_1 протиправними.

Скасувати постанову, винесену інспектором роти №1 батальйону №1 полку №1 з ОПБ УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення серія ВР №271732 від 18.02.2018 року, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного адміністративного суду Київської області на підставі ч. 4 ст. 286 КАСУ.

ГоловуючийОСОБА_5