Справа № 805/3811/17-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року справа №805/3811/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Сухарька М.Г., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2017 р. (повний текст рішення складено 26 грудня 2017), яка прийнята у м.Слов'янську, у справі № 805/811/17-а (головуючий І інстанції Голошивця І.О. ) за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» (далі по-тексту позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі по-тексту відповідач, апелянт) в якому просив суд зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зняти арешт з рахунку в ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 335496: № 5160, що був накладений згідно Постанови про арешт коштів боржника від 02.10.2017 ВП № 53665883.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою про арешт майна боржника від 02.10.2017 ВП № 53665883 накладено арешт, зокрема на рахунок № 5160 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 335496, з якого здійснюються платежі на заробітну плату, аванс, витрати на відрядження та добові, оплата поштових послуг, перерахування обов'язкових платежів, нарахованих на заробітну плату та відрахованих з неї відповідно до вимог чинного законодавства та інш., що унеможливлює в свою чергу виплату заробітної плати та інших виплат працівникам КП "КК з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради" та призводить до порушень конституційних прав громадян-працівників підприємства. Вважаючи, що виплата підприємством працівникам заробітної плати є пріоритетною перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства (юридичної особи), а тому накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян які працюють на підприємстві. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. З вказаних підстав просили зняти арешт з рахунку № 5160 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 335496.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в повному обсязі. Вважав, що згідно з ч. 5 ст. 59 Закону № 1404-VIII арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та звернувся з апеляційною скаргою у якій зазначив, що державному виконавцю з фіскальної служби надається інформація тільки щодо наявних рахунків та не повідомляється що якийсь рахунок має спеціальний режим використання. Остаточне рішення щодо прийняття постанови та арешту коштів боржника приймається банківською установою, в даному випадку ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки банку відомі спеціальні режими використання рахунків а відтак відповідачем по справі повинен бути саме ПАТ КБ «Приватбанк». Кошти на рахунку боржника не мають цільового призначення та використовуються боржником на власний розсуд, зняття арешту з коштів на рахунках боржника не гарантує їх використання виключно на виплату заробітної плати та податкових зборів. Позивачем не надано жодного доказу наявності заборгованості перед працівниками. З вказаних підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог. За таких обставин,відповідач вважає що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, просили скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2017р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначила подібні обґрунтування викладеним в позовній заяві. Просили залишити апеляційну скаргу без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Постановою про арешт коштів боржника від 02.10.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шмаковим Р.С. ВП № 53665883, керуючись ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках Комунального підприємства "Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради", зокрема, в Філії «Донецьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", р/р 5160, МФО 335496, що належить боржнику КП "Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради" ().

Листом від 10.10.2017 № 01-10/520 звертався до начальника управління державної виконавчої служби у Донецькій області про зняття арешту з основного рахунку № 5160 у зв'язку з необхідністю виплати підприємством працівникам заробітної плати.

Позивач звертався зі скаргою від 12.10.2017 № 01-10/524 до Заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальнику управління державної виконавчої служби Могільному Ю.В. на постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про арешт коштів ВП № 53665883 від 02.10.2017, в який просив зняття арешту з рахунку № 5160 у зв'язку з необхідністю виплати підприємством працівникам заробітної плати.

Вважаючи арешт, накладений на кошти позивача, які знаходяться на рахунку №5160 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 335496 незаконним, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом за захистом своїх прав.

Вищенаведені обставини визнаються сторонами та не є спірними по справі.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Спірні правовідносини регулюються Законами України: «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі за текстом - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2 ст.6 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 48 Закону № 1404-VIII визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У відповідності до 1 ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 ст. 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Позивачем до суду надано виписку з банківського рахунку № 5160 в ПАТ КБ "Приватбанк" за період з 01.07.2017 по 30.09.2017.

Дослідивши зазначену виписку, судом встановлено, що у зазначений період з даний рахунок використовувався позивачем, серед іншого, з метою виплати заробітної плати робітникам підприємства і податків.

Суд зауважує, що ст. 43 Конституції України гарантовано право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з абз. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України, яка кореспондується з ч.3 ст.15 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі за текстом - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Аналізуючи зазначені норми, суд вважає, що виплата працівникам заробітної плати є пріоритетною перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №108/95-ВР заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ч. 6 ст. 24 Закону №108/95-ВР своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 52 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до абз. 1, 4 ч. 2 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 23.09.1999 №1105-ХIV (далі за текстом - Закон №1105-ХIV) страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.

Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що виплата підприємством заробітної плати є пріоритетною перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства та не може бути поставлена в залежність від погашення заборгованості за іншими платежами.

Суд має зазначити, що арешт коштів створює ситуацію, яка унеможливлює виплату Комунальним підприємством "Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради" заробітної плати своїм працівникам та сплати відповідних податків з рахунку №5160 в КБ ПАТ "Приватбанк".

Апелянт посилається на ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Тобто, апелянт вважає, що оскільки в цій статті не має заборон щодо накладення арешту на кошти, які передбачені на виплату заробітної плати, то відсутні підстави для задоволення позову.

З таким доводом суд не погоджується, оскільки вданому випадку крім положень Закону України «Про виконавче провадження» слід враховувати й інше законодавство, зокрема ст.24 закону України «Про оплату праці».

Посилання відповідача на те, що на рахунку на який накладений арешт знаходяться кошти, які використовуються не тільки на виплату заробітної плати, суд не приймає до уваги, враховуючи, те що арешт накладений на рахунок а не на певну суму, а тому сам факт що на цьому рахунку є кошти передбачені на виплату заробітної плати, робить його (арешт) протиправним.

Банковською випискою (а.с.9-15) підтверджено, що рахунок № 5160 використовується для виплати, в тому числі, заробітної плати.

Щодо зазначення апелянтом про те, що КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» звернулось до неналежного відповідача слід зазначити, що рішення про накладення арешту прийнято Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, тому саме цей орган є відповідачем.

При таких обставинах суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рахунок позивача №5160 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 335496, на який постановою головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шмаковим Р.С. ВП № 53665883 від 02.10.2017 накладено арешт, використовується позивачем для виплати заробітної плати робітникам та щомісячної сплати податків, суд дійшов висновку про наявність підстав для зняття арешту з коштів Комунального підприємства "Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради", які знаходяться на рахунку №5160 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 335496.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 34, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №805/3811/17-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №805/3811/17-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 20 березня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з 20 березня 2018 року та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.О. Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

М.Г.Сухарьок