Справа № 824/121/18-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/121/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боднарюка О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Антонюка О.В.,

представника позивача Чорней А.М.,

представників третьої особи ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач не з'явився,

представник відповідача не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Чернівецького обласного центру зайнятості, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Управління Держпраці у Чернівецькій області до ОСОБА_1 , про стягнення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

Чернівецький обласний центр зайнятості (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Управління Держпраці у Чернівецькій області (далі - третя особа), в якому просив:

- стягнути з відповідача суму штрафу в розмірі 128000 грн., на користь Чернівецького обласного центру зайнятості на р/р 0002 в УДКС у м. Чернівці.

- стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 07.11.2017 року по 08.11.2017 року було здійснено перевірку відповідача, щодо дотримання вимог статті 42 Закону України "Про зайнятість населення". Під час перевірки встановлено, що відповідачем використовувалась праця громадян Грузії ОСОБА_4 (з лютого 2017 року) та ОСОБА_5 (з березня 2017 року) на умовах трудового договору без дозволу на використання праці іноземців.

07.11.2017 року - 08.11.2017 року за результатами перевірки було складено акт № 21-02-23/367 про порушення вимог статті 42 Закону України "Про зайнятість населення" та накладено штраф у сумі 128000,00 грн., який відповідачем добровільно не сплачено.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, просив про зупинення провадження в справі, в обґрунтування своєї позиції вказав, що 07.11.2017 року та 08.11.2017 року посадовими особами Управління Держпраці у Чернівецькій області проведено позапланову перевірку відповідача з питань додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за наслідком перевірки складено акт додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

29.11.2017 року на підставі акту перевірки винесено постанову № 24-02-23/367/226 про накладення штрафу в сумі 128000,0 грн. за порушення вимог частини 1 статті 42 Закону України «Про зайнятість населення», а саме за застосування праці іноземців без наявного дозволу, та не укладання трудових договорів із, в тому числі громадянами Грузії - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Також вказав, що ним подано позов до Чернівецького окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування (в тому числі) вищезазначеної постанови про накладення штрафу.

20.03.2018 року ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження в справі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в адміністративному позові та просив задовольнити позовну заяву.

Представники третьої особи в судовому засідання просили задовольнити позов.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, про причину неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно частини 1 та пункту 1 частини 3 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь - якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, заслухавши учасників справи, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

07.11.2017 року - 08.11.2017 року складено акт № 21-02-23/367 інспекційного відвідування (перевірки) додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно якого встановлено порушення відповідачем вимог статті 42 Закону України "Про зайнятість населення", а саме використання праці громадян Грузії (ОСОБА_4 та ОСОБА_5) без отримання дозволів на використання праці іноземців (а.с.11-20).

Згідно листа від 08.11.2017 року № 2129/01-17 Чернівецького обласного центу зайнятості вбачається, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 до Чернівецького обласного центру зайнятості з метою отримання дозволів на застосування праці іноземців упродовж 2016-2017 років не звертався та відповідно дозволи на застосування праці іноземців не видавались (а.с. 79).

29.11.2017 року на підставі акту перевірки посадовими особами Управління Держпраці у Чернівецькій області винесено постанову № 24-02-23/367/226 про накладення штрафу відносно відповідача в сумі 128000,00 грн., щодо порушення вимог законодавства про працю та зайнятість, а саме використання праці громадян Грузії ( ОСОБА_4 з лютого 2017 року та ОСОБА_5 з березня 2017 року) без отримання відповідних дозволів(а.с.9-10).

15.01.2018 року постановою Шевченківського районного суду, громадянина ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого частиною статті 41 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення за порушення вимог та недотримання законодавства про працю, а саме не укладання трудових договорів з найманими працівниками (громадянами Грузії, що також зазначається в поясненнях останніх даних в ході перевірки) (а.с.83).

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення нормативно-правових актів, та робить висновки по суті спору.

Відповідно до положень статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникли з даного спору врегульовано Законом України "Про зайнятість населення" та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення .

Закон України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року № 5067 (далі - Закон № 5067), визначає правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 42 Закону № 5067 вбачається, що роботодавці мають право на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України на підставі дозволу, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Праця іноземців та осіб без громадянства може застосовуватися на різних посадах в одного або декількох (двох і більше) роботодавців, за умови отримання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (далі - дозвіл) на кожній посаді.

Відповідно до пункту 1 "Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 року (далі - Порядок) вбачається, що цей Порядок визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Пунктом 2 Порядку визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Згідно частини 5 статті 53 Закону № 5067 слідує, що у разі застосування роботодавцем праці іноземців або осіб без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця на умовах трудового або іншого договору без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства, стягується штраф за кожну особу у двадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на момент виявлення порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем дозвіл на застосування праці іноземців не отримано, а факт застосування такої праці повністю доведений матеріалами перевірки, що також і не спростовано відповідачем.

Порядок взаємодії територіальних органів Держпраці та виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад з регіональними центрами зайнятості визначається Мінсоцполітики.

Пунктом 9 Порядку передбачено, штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб'єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.

Відповідно до пункту 11 Порядку вбачається, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються у судовому порядку регіональними центрами зайнятості на підставі матеріалів справи, що передаються їм територіальними органами Держпраці, виконавчими органами міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (щодо штрафів, передбачених частинами другою, п'ятою і шостою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення").

У відповідності до вимог статті 53 Закону № 5067, у разі несплати (відмова від сплати) протягом місяця передбачених цією статтею штрафів їх стягнення здійснюється в судовому порядку.

Проаналізувавши наведені вище обставини справи та норми законодавства, що регулює спірні правовідносини, судом встановлено, що відповідачем на дату подання позову, не сплачено штраф у добровільному порядку, у відповідності до зазначених вище норм законодавства, а тому штраф у сумі 12800,00 грн. підлягає стягненню у судовому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, та з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 128000,00 грн. застосованого 29 листопада 2017 року на підставі постанови № 24-02-23/367/226, а відтак адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат з відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що суб'єктом владних повноважень при зверненні до суду понесено судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. При цьому, доказів про понесення будь-яких інших витрат позивач не надав - суд вважає, що в цій частині вимог, по стягненню судового збору з відповідача слід відмовити.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної - особи підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.код НОМЕР_1) штраф у сумі 128000,00 (сто двадцять вісім тисяч гривень) 00 коп. на користь Чернівецького обласного центру зайнятості на р/р 0002 в УДКС у м. Чернівці, Чернівецьке УК/Чернівці/, МФО 856135, ОКПО 37978173, код бюджетної класифікації 50040500.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне судове рішення складено 22 березня 2018 р..

Суддя Боднарюк О.В.