Справа № 463/1483/18
Суддя: Стрепко Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/1483/18
Провадження № 2-а/463/151/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Стрепка Н.Л.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 Брагіма (Nouh Brahim)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 Бузіда (Ayyoub Bouzid) про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з метою забезпечення примусового видворення, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про примусове видворення громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 Брагіма (Nouh Brahim), ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України; затримання громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 Брагіма (Nouh Brahim), ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати 6 місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме: з 11 год. 30 хв. 19 березня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, діючи у складі групи осіб вчинив спробу незаконного, поза межами пунктів пропуску, перетинання державного кордону із України в ОСОБА_7 на ділянці відділу прикордонної служби «Рава-Руська», територія Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області, на напрямку 645 прикордонного знаку, територія суміжна Річківській сільській раді Жовківського району Львівської області, внаслідок чого 18 березня 2018 року був затриманий представниками Прикордонної варти ОСОБА_8. 19 березня 2018 року такий був переданий на територію України на підставі ст. 3, 5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб. 21 березня 2018 року Жовківським районним судом Львівської області громадянина ОСОБА_9 Абдослама Абделмогіта (Abdosalam Abdelmohit) було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Громадянин ОСОБА_9 Абдослама Абделмогіта (Abdosalam Abdelmohit) є громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 Брагіма (Nouh Brahim), оскільки справжність громадянства і анкетних даних було виявлено після засідання Жовківського районного суду Львівської області.

Зазначив, що відповідач міг у встановленому законом порядку іммігрувати до Європейського Союзу на постійне місце проживання або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством іноземних держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Однак вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразового грубо порушуватиме та ігноруватиме українське законодавство. Крім того, є обєктивні підстави вважати, що відповідач в подальшому ухилятиметься від виїзду за межі території України і спробує ще раз незаконно перетнути державний кордон України, оскільки у нього відсутні кошти для самостійного виїзду до країни походження, відсутні родинні звязки на території України, наявний відкритий намір потрапити в країни Європи незаконним шляхом з метою пошуку кращих умов проживання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів.

Відповідач в судовому засіданні просив не видворяти його за межі території України. Пояснив, що перетнув кордон України з метою пошуку кращих умов проживання на території країн західної Європи. Вказав, що в нього відсутні документи, які посвідчують його особу, а також кошти, у звязку з чим добровільно залишити межі України не може.

Заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача, зясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Жовківським районним судом Львівської області 21 березня 2018 року відповідача притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Як вбачається зі змісту пояснень відповідача, останній мав намір мігрувати в країни Європейського Союзу для пошуку кращих умов життя та в нього відсутні кошти та документи для добровільного залишення території України.

Представлені позивачем документи та пояснення відповідача свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Європейські країни, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб перетину кордону без належних на це документів.

Встановлені судом обставини, а саме відсутність у відповідача близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчать про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, так як кошти на проїзд у нього відсутні, також і відсутні родинні звязки в Україні, і в подальшому, враховуючи його наміри потрапити до країн Європейського Союзу, може повторити спробу незаконного перетину державного кордону. Тому вимогу про видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про її задоволення.

Крім того, виходячи з вимог п.26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» № 1 від 25 червня 2009 року, положень частини четвертої ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та приписів ст. 289 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення також і вимогу про затримання відповідача, оскільки судом встановлено належні та дійсні підстави для видворення останнього за межі території України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, постанова суду в частині примусового видворення відповідача підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 241, 244, 246, 289, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 Брагіма (Nouh Brahim), ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Затримати ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 Брагіма (Nouh Brahim), ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичної передачі на територію України, а саме: з 11 год. 30 хв. 19 березня 2018 року.

Рішення в частині затримання громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4 Брагіма (Nouh Brahim), ІНФОРМАЦІЯ_1, звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Стрепко Н.Л.