Справа № 804/7456/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2018 року Справа № 804/7456/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представник позивача представник відповідачане прибув не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000176412 від 13.06.2017 р., -
10 листопада 2017 року Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційне господарство «Дніпро-Західний Донбас» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 000176412 від 13.06.2017 р.
В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставність та необґрунтованість винесеного податкового повідомлення-рішення № 000176412 від 13.06.2017 р. про визначення штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобовязання з рентної плати за спеціальне використання води, оскільки відповідачем порушено вимоги п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України в частині визначення зобов'язання за межами 1095 днів, з урахуванням того, що порушення терміну сплати грошового зобов'язання встановлено за тими, які самостійно визначені платником у подактових деклараціях.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2017 р. відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 21.02.2017 року сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представником позивача подано заяву про здійснення розгляду справи без його участі.
Відповідач участь представника у розгляді справи не забезпечив, правом на подання письмового відзиву на позовну заяву не скористався.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційне господарство «Дніпро-Західний Донбас» зареєстровано 02.04.1998 року Синельниківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та перебуває на податковому обліку в Дніпропетровській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; є платником податку на додану вартість.
Судом встановлено, що 31.03.2017 р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, керуючись п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст.76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку ДМП ВКГ «Дніпро-Західний Донбас» з питання порушення терміну сплати (перерахування) рентної плати за спеціальне використання води за 2007 2012 роки.
За результатами перевірки 31.03.2017 р. складено акт перевірки № 13/04-12/03564045 (а.с.8-13), в якому зазначено про порушення вимог п.257.5 ст.257 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобовязання рентної плати за спеціальне використання води.
Судом встановлено, що контролюючим органом здійснено перевірку терміну сплати рентної плати за спеціальне використання води по розрахункам, за якими граничний термін сплати є від 19.11.2007 р. по 19.02.2012 р.
Під час розгляду справи судом перевірено прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено таке.
Згідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України податкове зобов'язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.
Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з підпунктом 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно пунктом 257.5 статті 257 Податкового кодексу України сума податкових зобовязань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Разом з тим, досліджуючи правомірність застосування штрафної санкції, суд зазначає, що пунктом 113.1 статті 113 Податкового кодексу України визначено, що строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.
Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу (пункт 114.1 статті 114 Податкового кодексу України).
Так, згідно пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Пунктом 102.2 статті 102 Податкового кодексу України встановлено вичерпний перелік обставин, за яких грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, а саме:
- податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано;
- посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов'язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.
В даному випадку обставини за яких грошове зобов'язання може бути нараховане без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, відсутні.
Також, потрібно врахувати приписи статті 76 Податкового кодексу України, а саме камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Отже, здійснюючи камеральну перевірку ДМП ВКГ «Дніпро-Західний Донбас» з питання порушення терміну сплати (перерахування) рентної плати за спеціальне використання води за період 2007 2012 роки, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області порушено вимоги статті 76 Податкового кодексу України щодо терміну проведення такої перевірки, оскільки минув строк давності, визначений наведеною статтею.
На підставі викладеного, камеральна перевірка ДМП ВКГ «Дніпро-Західний Донбас» з питання порушення терміну сплати (перерахування) рентної плати за спеціальне використання води за період 2007 2012 роки є протиправною.
Суд вказує, що з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, камеральних. Лише їх дотримання може бути належною підставою для вчинення дій з проведення такої. Зокрема, невиконання вимог статті 76 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Також, суд наголошує, що згідно пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України якщо протягом строку, визначеного наведеною статтею, контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Підпунктом 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України передбачено, зокрема що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
На підставі викладеного, зважаючи на порушення Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області вимоги статті 76 та 102 Податкового кодексу України щодо терміну проведення перевірки та визначення суми грошових зобов'язань, оскільки граничним строком сплати грошових зобов'язань є лютий 2012 року, отже минув строк давності, спірне податкове повідомлення-рішення № 000176412 від 13.06.2017 р. є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1684,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 1409 від 07.11.2017 року (а.с.3).
Проте, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано субєктом владних повноважень, юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600,00 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1600,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 21 лютого 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Виготовлення рішення суду у повному обсязі здійснено 03 березня 2018 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини рішення в судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000176412 від 13.06.2017 р. - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 000176412 від 13.06.2017 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 березня 2018 року .

Суддя ОСОБА_1