Справа № 826/12540/16
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2018 року № 826/12540/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом до третя особа: ОСОБА_1 Факультету підготовки фахівців для Національної гвардії України Навчально-наукового інституту №3 Національної академії внутрішніх справ, ОСОБА_2 - начальник факультету фахівців для Національної гвардії України Навчально-наукового інституту №3 Національної академії внутрішніх справ,
провизнання протиправним і скасування рішення про перенесення відпустки
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Факультету підготовки фахівців для Національної гвардії України Навчально-наукового інституту №3 Національної академії внутрішніх справ, третя особа ОСОБА_2 - начальник факультету фахівців для Національної гвардії України Навчально-наукового інституту №3 Національної академії внутрішніх справ про визнання протиправним і скасування рішення про перенесення відпустки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У зв'язку з припиненням повноважень судді Іщука І.О., в провадженні якого перебувала адміністративна справа та не була ним розглянута, справу було повторно розподілено між суддями.

За результатом повторного автоматичного розподілу судових справ, для розгляду справи було визначено суддю Вєкуа Н.Г.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2017 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваного рішення, адже перенесення відпустки було видано незаконно та необґрунтовано.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваного рішення

Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених в письмових запереченнях.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

З огляду на наведене, виходячи з положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність подальшого розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, майор Національної гвардії України, кандидат юридичних наук з 2012 року, проходить військову службу на посаді викладача кафедри тактичної підготовки військ Факультету підготовки фахівців для Національної гвардії України Навчально -наукового інституту №3 Національної академії внутрішніх справ.

Відповідно до наказу начальника факультету №2 - підготовки фахівців для Національної гвардії України Навчально -наукового інституту №3 Національної академії внутрішніх справ від 10.08.2016 року №138 майора ОСОБА_1, викладача кафедри тактичної підготовки військ, вважати таким, що вибув у другу частку щорічної основної відпустки за 2016 рік на 9 календарних днів з 09.08. 2016 року по 17.08.2017 року, без виїзду за межі Київського гарнізону.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Згідно ч. 1 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до ст. 3 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, військова дисципліна досягається, зокрема, шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов'язків, вимог військових статутів.

В силу ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст.40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі: призначення на посаду і звільнення з неї; присвоєння військового звання; вручення нагороди; відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

Відрекомендовуючись своєму безпосередньому начальникові, військовослужбовці називають свою посаду, військове звання, прізвище та причину звертання. Наприклад: «Товаришу майоре. Командир Першої механізованої роти капітан Ткаченко. Відрекомендовуюся з нагоди присвоєння мені військового звання капітана».

Як вбачається з матеріалів справи 24.06.2016 року ОСОБА_1 вибув у щорічну основну відпустку за 2016 рік.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» мав самостійно відрекомендуватися своєму безпосередньому начальникові з нагоди повернення з лікування, а також надати довідку про тимчасову непрацездатність та написати рапорт, але, згідно розпорядку дня факультету субота та неділя неробочими днями, а як йому відомо, його безпосередній начальник ОСОБА_3 знаходився у відпустці, а начальник факультету ОСОБА_2 - на лікуванні, а хто виконує їх обов'язки не знав і не міг знати, оскільки перебував у відпустці. Наполягав, що зателефонував начальникові кадрового відділення ОСОБА_4 та повідомив про те, що закінчив лікування, а останній в свою чергу, запропонував 08.08.2016 року надати довідку та написати рапорт для продовження відпустки з 06.08.2016 року.

Водночас, 08.08.2016 року ОСОБА_1 з'явився на факультет та надав до кадрового відділення довідку про тимчасову непрацездатність та рапорт про продовження відпустки з 06.08.2016 року.

Відповідно до висновку по матеріалам службового розслідування по факту порушення порядку повернення з лікувального закладу та невиходу на службу без поважних причин з 06 .08.2016 року по 08.08.2016 року викладач кафедри тактичної підготовки військ майора ОСОБА_1, згідно положень наказу командувача Національної гвадії України від 26.02.2015 року №100 «Про організацію роботи із забезпечення військової дисципліни та профілактики правопорушень у Національній гвардії України» - порушення порядку повернення з лікувального закладу та невихід на службу з 06.08.2016 року по 08.08.2016 року без поважних причин вважати дисциплінарним проступком.

Під час розгляду справи, в судовому засіданні 15.06.2017 року було допитано в якості свідків ОСОБА_5 (начальник кабінету начально-допоміжного персоналу), яка зазначила, що в телефонному режимі 06.08.2016 року позивач не повідомляв, що не перебуває на лікарняному та ОСОБА_4 (начальник відділу кадрів), який підтвердив, що 08.08.2016 року була розмова з позивачем в кабінеті начальника факультету.

При цьому в матеріалах справи наявний витяг з розкладу занять для курсантів курсу другого року навчання у серпні 2016 року, з якого вбачається, що на факультеті в зазначений період був шестиденний робочий день та 06.08.2016 року проводились заняття.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, встановлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів та курсантів вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи, навчальних центрів (частин) - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

За таких обставин суд вважає, факт не відрекомендування ОСОБА_1 своєму безпосередньому командиру (начальникову) про відбуття у відпуску доведенним.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач в межах спірних правовідносин діяв на підставі та в межах чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідачем у свою чергу, доведено правомірність оскаржуваного в даному адміністративному позові наказу.

З наведених підстав, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа