Справа № 812/345/18
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/345/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання бездіяльності щодо невиплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам протиправною, зобовязання провести нарахування та виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з 26.05.2016 по 26.02.2018.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.Степовий, 11/186. Через проведення АТО на території Луганської області була вимушена переїхати до м.Сєвєродонецька. 14.11.2014 року позивач була взята відповідачем на облік як внутрішньо переміщена особа. Згідно з Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого ПКМУ від 01.10.2014 року № 505, позивачу була призначена грошова допомога як тимчасово безробітній особі у розмірі 442,00 грн щомісячно з 14.11.2014 по 13.01.2015 та у розмірі 221,00 грн щомісячно у період з 14.01.2015 по 13.03.2015. На наступний період грошова допомога не нараховувалась, оскільки вона перебувала у статусі безробітної особи працездатного віку.

26.05.2016 та 07.12.2017 позивач звернулась до відповідача щодо поновлення виплати їй щомісячної адресної допомоги, при цьому надавши довідку про працевлаштування, відповідно до якої вона була прийнята на роботу до ГУ НП в Луганській області на вільнонайману посаду з 26.05.2016, де працює по теперішній час. Однак, відповідачем була надана відповідь про те, що надані позивачем заяви було розглянуто, але враховуючи вимоги п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 №505, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п.7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається. Вказану відмову позивач вважає протиправною та такою, що порушує її право на соціальний захист.

Позивач в судове засідання не прибула, просила справу розглянути за її відсутності (а.с.36).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.29), позовні вимоги не визнав, просив відмовити в повному обсязі, про що надав письмовий відзив (а.с.22-23), згідно з яким зазначив, що 16.06.2015 позивачем було надано заяву щодо призначення щомісячної допомоги на наступний 6-ти місячний термін. Заяву було розглянуто, але згідно п.3 Порядку, було відмовлено у продовженні допомоги, оскільки через те, що позивач не працевлаштовувався у період призначення допомоги з 14.11.2014 по 13.03.2015, перерахунок грошової допомоги як працездатній працюючій особі зроблено не було. Згідно п.3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за відсутності учасників справи, які до судового засідання не прибули, просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-78 КАС України, суд прийшов до такого.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріалами справи встановлено, що згідно з копією паспорту громадянина України серії ЕЛ 038845, виданого Сєвєродонецьким МВ УДМС України у Луганській області від 06.09.2016 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, кв.Степовий, 11/186 (а.с.12).

14.11.2014 позивача було взято на облік внутрішньо переміщених осіб в м.Сєвєродонецбку та надано відповідну довідку № 919002169 (а.с.24). Станом на час розгляду справи довідка № 2169 від 12.01.2018 (а.с.14).

З 26.05.2016 по теперішній час позивач працює на вільнонайманій посаді в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області (а.с.15)

З листа Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 03.01.2018 № 32/04 вбачається, що з 14.11.2014 позивача було взято на облік внутрішньо переміщених осіб в УПСЗН Сєвєродонецької міської ради, про що була надана довідка № 919002169.

Згідно заяви від 14.11.2014 позивачу було призначено допомогу як працездатній непрацюючій особі відповідно до п.7 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 №505 (далі Порядок), із скороченням терміну призначення та зменшенням суми виплати наступним чином: з 14.11.2014 по 13.01.2015 у розмірі 442, 00 грн. щомісячно; з 14.01.2015 по 13.03.2015 у розмірі 221,00 грн. щомісячно (а.с.25).

16.06.2015 позивач звернулась із заявою про призначення щомісячної допомоги (а.с.26). Заяву було розглянуто, але згідно п.3 Порядку було відмовлено у подовженні допомоги розпорядженням від 22.06.2015 №652504 (а.с.27).

26.05.2016 та 07.12.2017 позивач знов звернулась із заявами щодо надання щомісячної допомоги, надавши довідку про працевлаштування з 26.05.2016, що підтверджено в листі відповідача від 03.01.2018 №32/04 на звернення позивача (а.с.16).

Зазначений вище лист відповідача містить також посилання на підстави, за яких позивачу було відмовлено у продовженні виплат щомісячної адресної допомоги за її заявою від 26.05.2016 та 07.12.2017, а саме: відповідно до вимог пунктів 3, 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.

В листі не зазначено дати та номеру рішення про відмову позивачеві у продовженні виплат адресної допомоги, що прийняте за її заявою від 26.05.2016 та 07.12.2017. Також не зазначено про реквізити листа, яким позивача було своєчасно після прийняття такого рішення повідомлено відповідачем про його зміст.

Ухвалою суду від 05.03.2018 суд витребував у відповідача матеріали заяви позивача від 26.05.2016, від 07.12.2017 та прийняті рішення щодо їх розгляду (а.с.31).

Станом на час розгляду справи відповідачем ухвалу суду виконано частково, рішення про відмову позивачеві у продовженні виплат адресної допомоги за її заявою від 07.12.2017 суду не надано.

Суд приймає рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів та таких вимог чинного законодавства.

Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Положення цього Порядку передбачають, що:

- допомога призначається на строк, не більше ніж 6 місяців (п.2 Порядку №505);

- грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сімї), для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сімї); загальна сума допомоги на сімю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сімї та не може перевищувати 2 400 гривень; особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається (п.3 Порядку №505);

- якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сімї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період припиняється (п.7 Порядку №505).

Відповідач як орган державної влади зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України.

Положення порядку №505, в тому числі його пунктів 3 та 7, не передбачають права відмови в призначенні адресної допомоги особі, що працевлаштувалася і повідомила про це уповноважений орган.

Навпаки, відповідно до вимог п.3 Порядку №505, якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сімї або інформацією компетентного органу. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сімї подає до уповноваженого органу заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також предявляє довідки всіх членів сімї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Позивач же 26.05.2016 та 07.12.2017 зверталася до УПСЗН м. Сєвєродонецька з заявою про призначення адресної допомоги на сімю, надавала довідку на підтвердження свого працевлаштування, таким чином, повідомивши відповідача про зміни, що впливають на призначення грошової допомоги, які відбулися.

Посилання ж відповідача на ті обставини, що позивач не має права на призначення допомоги на наступний строк, оскільки її виплата була припинена на підставі п.7 Порядку, є не змістовними, тому що ці вимоги п.3 Порядку №505 стосуються осіб, які так і не працевлаштувалися або не повідомляли уповноважений орган про працевлаштування в наступні періоди. Трактування відповідача цієї норми, що викладене в листі від 03.01.2018 № 32/04, позбавляє права на отримання такої допомоги на наступні періоди працюючих внутрішньо-переміщених осіб, що не змогли своєчасно працевлаштуватися. Це погіршує становище цих осіб, порівняно з такими ж особами, які працевлаштувалися своєчасно, протягом перших чотирьох місяців з дня призначення допомоги вперше. Тому таке трактування суперечить вимогам принципу рівності всіх перед законом, що закріплений в ст.24 Конституції України.

Отже, відмова відповідача позивачу в призначенні адресної допомоги за її заявою від 26.05.2016 та 07.12.2017 є незаконною, такою, що порушує її право на отримання цієї допомоги протягом наступних шести місяців (з 26.05.2016 по 26.11.2016 та з 07.12.2017 по день прийняття рішення в цій справі) та суперечать вимогам п.3 Порядку №505.

Суд обмежений правом захисту порушеного права позивача станом на час розгляду справи в суді і не може захистити таке право на майбутнє, оскільки обставини, що дають позивачу право на отримання такої допомоги можуть змінитися.

Крім того в суду не має підстав для задоволення позовних вимог позивача в зобов'язанні відповідача провести нарахування та виплату щомісячної адресної допомоги позивачу як внутрішньо переміщеній особі за період з 27.11.2016 по 06.12.2017, оскільки позивач не представила суду доказів, що зверталася до відповідача з заявами про призначення такої допомоги в зазначений період. В задоволенні позову в цій частині слід відмовити за необгрунтованістю.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За встановлених судом обставин, наявності розпорядження відповідача про відмову позивачу в призначенні виплат від 22.06.2015 №652504, а також повідомлення позивача листом відповідача від 03.01.2018 про відмову в произначенні цих виплат за її заявою від 07.12.2017 суд вважає належним способом захисту порушеного права позивача саме визнання протиправним та скасування вказаного рішення відповідача, визнання протиправними дій відповідача щодо вказаної відмови, а також зобовязання відповідача провести нарахування та виплату щомісячної адресної допомоги позивачу як внутрішньо переміщеній особі за період з 26.05.2016 по 26.11.2016 та з 07.12.2017 по день прийняття рішення в цій справі. У зв'язку з чим є обгрунтовані підстави для виходу за межі позовних вимог та обрання ефективного способу захисту порушених прав позивача.

Позовні вимоги в цій частині мають бути задоволенні.

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню половина понесених нею судових витрат з оплати судового збору в розмірі 352,40 грн (704,80 грн : 2).

Керуючись ст.ст. 2,9,10,21,73-77,139,229, 241-246, 262-263, 292-293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати та виплатити адресну грошову допомогу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження від 22.06.2015 №652504 Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у наданні щомісячної адресної грошової допомоги, як внутрішньо переміщеної особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у період з 26.05.2016 по 26.11.2016.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у наданні щомісячної адресної грошової допомоги, як внутрішньо переміщеної особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у період з 07.12.2017 по день прийняття рішення в цій справі.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (юридична адреса: 93414, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вул.Новікова, 15-Б, ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, кв.Степовий, 11/186) щомісячної адресної грошової допомоги, як внутрішньо переміщеної особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 26.05.2016 по 26.11.2016 та з 07.12.2017 по день прийняття рішення в цій справі.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (юридична адреса: 93414, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 15-Б, ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, кв.Степовий, 11/186) витрати по сплаті судового збору у сумі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_2