Справа № 804/401/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року Справа № 804/401/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
10.01.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 27.12.2017 року №000217/04-36-40-05/НОМЕР_1 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн., як таке, що не відповідає нормам чинного законодавства.
В обґрунтування заявлених позовних вимог фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2 Г.) зазначила, що вважає незаконним оскаржуване нею рішення про застосування фінансових санкцій від 27.12.2017 року. ОСОБА_3 на момент проведення правоохоронними органами фактичної перевірки та встановлення факту продажу алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років, 15.08.2017 року в 21.00 годину в кіоску, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг вул. Співдружності, 74, знаходилась продавець ОСОБА_4 У той час як позивач з поважних причин була відсутня, бо в цей час була вдома за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й мікр-н ЗарічнийАДРЕСА_1, у відпустці по догляду за малолітньою дитиною. Також позивач посилається на норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та зазначає, що суд повинен закрити справу, і не вирішувати жодних інших питань. Оскільки при складанні поліцією адміністративного протоколу від 15.08.2017 року № 829914 та винесення Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області спірного рішення пройшов термін накладення адміністративної санкції.
Ухвалою суду від 15.01.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, визначені сторонам строки для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову), відповіді на відзив та заперечень на таку відповідь.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.
Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Також відповідно до ст. 261 КАС України, відзив подається протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.
Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Ураховуючи положення ч. 3 та ч. 4 ст. 257, ст. 261, ст. 262 КАС України, суд розглянув цю адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін.
У встановлений судом строк від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він зазначив, що за результатами проведення перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, повязаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів на підставі протоколу правоохоронних органів про адміністративне правопорушення від 15.08.2017 року № 829914, до позивача була застосована штрафна санкція у розмірі 6800 грн. за порушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме за продаж алкогольних напоїв, особам, які не досягли 18 років. ОСОБА_3 України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначає, що необхідною умовою відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 17 цього Закону є факт порушення цього Закону, у тому числі громадянином особою, яка перебуває у трудових відносинах із субєктом господарювання.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що на час проведення правоохоронними органами перевірки на робочому місці не знаходився, бо перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною, а протокол про адміністративне правопорушення було складено щодо продавця ОСОБА_4, яка і продала алкогольний напій неповнолітній особі. З цього приводу позивач зазначив, що не погоджується зі спірним рішенням контролюючого органу, бо адміністративне правопорушення не вчиняв, тим більше, що на момент прийняття цього рішення пройшов строк накладення адміністративної санкції відповідно до ст. 38 КУпАП, тобто не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Тому вважає, що у відповідності до положень п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення має бути закрите.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні цього адміністративного позову, з огляду на таке.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу правомірності чи протиправності винесення відповідачем податкового рішення від 27.12.2017 року №000217/04-36-40-05/НОМЕР_1 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем проводилась перевірка стану дотримання вимог законодавства ФОП ОСОБА_2 під час провадження діяльності, повязаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 15.08.2017 року №829914, що був складений працівниками Саксаганського ВП КВП ГУПП України в Дніпропетровській області.
Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржує його в судовому порядку, з приводу чого суд зазначає таке.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та винесення спірного рішення). Однак, дія цього Закону не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, напоїв медових, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання.
Відтак, серед визначень, наведених в ст. 1 цього Закону, алкогольні напої визначаються як продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка обємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу «живого» бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка обємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.
При цьому пивом у розумінні алкогольним є насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка обємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203.
Тобто питання про притягнення субєкта господарювання ФОП ОСОБА_2 до відповідальності з приводу порушення ним вимог, що стосуються роздрібної торгівлі алкогольних напоїв, в тому числі алкогольного пива, вирішуються відповідно до норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Cуд враховує, що позивача було притягнуто до відповідальності за нормами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» шляхом накладення на нього фінансових санкцій у вигляді штрафу 6800 грн., а не за нормами КУпАП, як помилково вважає позивач. З огляду на це, суд не бере до уваги позначені ним в позові та відповіді на відзив посилання на норми КУпАП, а також відповідні аргументи з цього приводу.
Водночас суд зазначає, що у п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: порушення вимог статті 15-3 цього Закону 6800 гривень.
Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Суб'єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
З приводу тверджень позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення був виписаний не йому, а продавцю, який на момент перевірки знаходився на своєму робочому місці в павільйоні «Пепсі» та продав алкогольний напій неповнолітній особі, то суд зазначає, що на цій підставі продавець ОСОБА_4 була окремо притягнута до адміністративної відповідальності, бо фактично здійснила зазначене адміністративне правопорушення. Про це зазначено у копії висновку від 15.08.2017 року, який було складено інспектором Саксаганського ВП КВП ГУНП України Дніпропетровської області за результатами перевірки.
Аналіз обставин справи показав, що ОСОБА_4 є продавцем та працює у субєкта господарювання, тобто перебуває з ним у трудових відносинах. Тому суд бере до уваги правову позицію Вищого адміністративного суду України, викладену ним в ухвалі від 27.03.2013 року у справі №К9991/3054/11, та на яку посилається і відповідач, про те, що ОСОБА_3 України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не повязує відповідальність субєкта господарювання з тим, хто саме здійснив порушення цього Закону (офіціант, бармен, продавець чи інший працівник господарської одиниці), а визначає, що необхідною умовою для відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», є факт порушення цього Закону, у тому числі громадянином особою, яка перебуває у трудових відносинах із субєктом господарювання.
Таким чином, доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, та оскаржуване рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 27.12.2017 року №000217/04-36-40-05/НОМЕР_1 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. є правомірним та скасуванню не підлягає.
Тому у суду відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 27.12.2017 року №000217/04-36-40-05/НОМЕР_1 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн., у звязку із чим у задоволенні розглядуваного адміністративного позову необхідно відмовити повністю.
Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає, що позивач надав суду документальне підтвердження розміру сплаченого ним судового збору, а саме квитанція № 0.0.933538610.1 від 07.01.2018 року на суму 1765 грн., що міститься в матеріалах адміністративної справи №804/401/18, а відповідач не надав суду письмових доказів про наявність у нього судових витрат. З урахуванням положень ч. 5 ст. 139, ст. 143 КАС України, рішення суду про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд зазначає, що понесені позивачем судові витрати у розмірі судового збору йому не компенсуються.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243 246 КАС України, суд,
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст рішення суду у повному обсязі складено 15.03.2018 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 15 березня 2018 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1