Справа № 826/27005/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2) про визнання протиправними та скасування рішення відповідача 1 щодо визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у євро № 010-03506-170215 від 17 лютого 2015 року (далі - Договір), укладеного між ПАТ «Дельта банк» та позивачем; зобов'язання відповідача 1 включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта банк» за Договором; зобов'язання відповідача 1 надати відповідачу 2 додаткову інформацію щодо виплати позивачу відшкодування у розмірі 196 484, 48 грн. за рахунок коштів відповідача 2; зобов'язання відповідача 2 включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта банк».

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 24 листопада 2017 року адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував наказ відповідача 1 № 813 від 16 вересня 2015 року в частині визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у євро № 010-03506-170215 від 17 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк». Зобов'язав відповідача 1 подати до відповідача 2 додаткову інформацію стосовно ОСОБА_4, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Позов в іншій частині залишив без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем 1 не надано жодного належного доказу, який би свідчив про поважність причин не включення позивача до Переліку вкладників ПАТ Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Уповноваженою особою не надано доказів встановлення нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що зазначені в ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, чи доказів, які б свідчили, що укладений позивачем правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник відповідача 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року та постановити нову постанову, якою позов залишити без задоволення. На його думку, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник апелянта звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що кошти на рахунок позивача надійшли з рахунку іншої фізичної особи з метою створення штучного зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відшкодування коштів за рахунок держави, а відтак укладений договір банківського вкладу між позивачем та банком є нікчемним.

Відповідач 2 надав суду відзив на апеляційну скаргу відповідача 1, в якому зазначив, що Договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у євро № 010-03506-170215 від 17 лютого 2015 року не містить такої умови, як зарахування коштів, перерахованих з поточного рахунку іншої фізичної особи, а відтак відповідач 1, виявивши правочин з ознаками нікчемності та застосувавши до нього відповідні наслідки, діяв в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Позивач не надав суду відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 17 лютого 2015 року між позивачем, як вкладником, та ПАТ «Дельта Банк», як банком, укладено Договір № 010-03506-170215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у євро, за яким сума вкладу складає 6 500 євро, вклад залучається з моменту зарахування вкладу на рахунок та на строк по 19 березня 2015 року включно, процентна ставка - 4,5 % річних.

Факт внесення коштів на рахунок за договором підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 46009376 від 17 лютого 2015 року та не заперечувався сторонами, а тому суд вважає дане платіжне доручення є належним і допустимим доказом на підтвердження цієї обставини.

Також судом встановлено, що постановою правління Національного банку України «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» № 51, на підставі якого, з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

В подальшому, до рішення виконавчої дирекції Фонду № 51 від 02 березня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» було внесено зміни, відповідно до яких пункт 2 цього рішення викладений у такій редакції: «Тимчасову адміністрацію запровадити строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» № 147 від 03 серпня 2015 року строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

В період здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» позивачем встановлено, що його не включено до списку вкладників, які отримують кошти у межах гарантованої суми за рахунок Фонду.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно витягу з Протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», комісія дійшла висновку, що договори банківських вкладів, укладені між банком та фізичними особами після 16 січня 2015 року включно, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є одночасно кредиторами банку, є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23 лютого 2012 року (далі - Закон № 4452-VI).

Також, Комісія вирішила затвердити результати перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, в тому числі й Договір, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем.

Наказом уповноваженої особи Фонду «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» № 813 від 16 вересня 2015 року вирішено застосувати наслідки нікчемності договорів банківських вкладів (депозитів), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI згідно переліку, наведеного в додатку № 1. В даному переліку міститься інформація і про Договір, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача 1, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року N 4452-VI (далі - Закон N 4452-VI) фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 27 цього Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону N 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом пункту 4 ч. 2 ст. 37 названого Закону уповноваженій особі, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ч. 2 та п. 1 ч. 4 Закону N 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З матеріалів справи убачається, що позивача не було включено до переліку вкладників у зв'язку із визнанням нікчемним договору банківського вкладу на підставі норм пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий висновок пояснюється тим, що кошти на його вкладний рахунок надійшли внаслідок так званого «дроблення» вкладу іншого клієнта банку, що є порушенням вимог договору банківського вкладу та пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», та вимог постанови Національного банку України від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» в частині заборони проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок Фонду.

Перевіряючи наявність підстав для такого висновку, колегія суддів виходить з наступного.

Так, у п. 1.8 Договору № 010-03506-170215 від 17 лютого 2015 року, укладеного між позивачем та акціонерним товариством «Дельта банк» вказано, що: «Зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладення Сторонами цього договору».

У п. 2.2 Договору № 010-03506-170215 від 17 лютого 2015 року зазначено, що: «З підписанням цього Договору Вкладник засвідчує, що він ознайомлений з Правилами та погоджується вважати їх обов'язковими для застосування до взаємовідносин, які виникли на підставі цього Договору».

Згідно з п. 2.3 вказаного Договору, підпис вкладника на примірнику договору є письмовим підтвердженням того, що вкладник в день укладання договору отримав свій примірник договору та примірник діючих Правил банку.

Тобто, колегія суддів звертає увагу на те, що підписавши Договір № 010-03506-170215 від 17 лютого 2015 року, позивач погодився з умовами цього Договору та був ознайомлений з Правилами банку.

20 березня 2013 року рішенням Ради директорів АТ «Дельта Банк», яке оформлене протоколом № 14, було затверджено Правила банківського обслуговування фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Указані Правила були оприлюднені шляхом розміщення їх на інформаційних стендах Банку в приміщеннях Банку та на офіційному сайті Банку за адресою: www.deltabank.com.ua.

Згідно п. 2.1 Правил останні є системою затверджених і оприлюднених норм, які встановлюють порядок та умови надання банком банківських послуг фізичним особам, пов'язаних зокрема з відкриттям та обслуговування поточних рахунків, відкриттям та обслуговуванням вкладних (депозитних) рахунків та прийняттям від фізичних осіб грошових коштів, що є сумами вкладів.

Згідно п. п. 2.6, 2.7 Правил клієнт, уклавши з банком договір, підтверджує своє ознайомлення та повну і остаточну згоду з такими Правилами.

У разі виникнення розбіжностей між положеннями цих Правил та умовами Договору, положення Правил мають пріоритетну силу і застосовуються сторонами до взаємовідносин, що виникають/діють відповідно до договору, якщо у договорі прямо не передбачено протилежне.

Згідно п. 5.11 Правил зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових коштів для вкладника від третьої особи не допускається.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема зі змісту платіжного доручення № 46009376 від 17.02.2015 року (а.с. 22), кошти на рахунок позивача вносились третьою особою, а саме ОСОБА_6, що є порушенням п. 1,8 умов вказаного договору та п. 5.11 Правил.

Тобто, за наявності прямої заборони Правилами ПАТ «Дельта Банк» зараховувати на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти для вкладника від третьої особи, на рахунок позивача надійшли кошти від третьої особи. Дана обставина свідчить про надання третій особі переваг у вигляді отримання такою особою відшкодування вкладу у розмірі, який перевищує 200 000 грн., що суперечить Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як убачається з заперечень на позовну заяву, відповідач звертав увагу суду першої інстанції на те, що рахунок позивача був поповнений третьою особою в порушення Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта банк», проте суд на такі обставини увагу не звернув.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 1062 Цивільного кодексу України, на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Тобто, дана стаття Цивільного кодексу України дозволяє зараховувати на рахунок вкладника кошти від третьої особи, але за умови, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше.

Як було зазначено вище, умови договору та Правил не передбачали зарахування грошових коштів від третьої особи на рахунок вкладника.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у відповідача 1 були відсутні правові підстави для направлення ним відповідачу 2 додаткової інформації про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дальта Банк» за рахунок Фонду.

Стосовно посилань апелянта на те, що спірний договір є нікчемним, оскільки був укладений в період дії постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк», то колегія суддів звертає увагу на те, що зазначена постанова становить банківську таємницю, адресується посадовим особам банку, а не вкладникам і позивач не міг знати про її зміст та встановлені обмеження. Невиконання посадовими особами банку постанови Національного банку України, навіть якщо таке і мало місце, не є саме по собі підставою для висновку про нікчемність відповідних правочинів та операцій. Негативні наслідки при невиконанні банком рішень Національного банку України щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів (вкладників), а тому позивач не може нести відповідальність за дії (бездіяльність) фінансової установи та зазнавати на підставі цього негативних наслідків.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або недоведеність матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22.03.2018 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев