Справа № 335/14061/17(2-а/335/622/2017)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2018 року справа № 335/14061/17(2-а/335/622/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.,

суддів: Уханенка С.А. Дурасової Ю.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2017 року (суддя Воробйов А.В.) ухвалену в місті Запоріжжя у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання рішення протиправним, його скасування та зобовязання призначити пенсію -,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача від 23.08.2017 року №35-2448/05 щодо відмови Позивачу в призначенні йому пільгової пенсії за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобовязати Відповідача призначити та виплачувати Позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25.05.2017 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Відповідача від 23.08.2017 року №35-2448/05 щодо відмови Позивачу в призначенні пільгової пенсії за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобовязано Відповідача призначити та виплачувати Позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25.05.2017 року.

Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що наявний пільговий стаж Позивача за Списком №2 у кількості 5 років 2 місяці 1 день є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за даним Списком, оскільки пільговий стажу повинен становити не менше 6 років 6 місяців.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.07.2017 року року Позивач звернувся до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду в Запорізькій області від 15.08.2017 року №2636 до пільгового стажу Позивача за Списком №2 було зараховано період роботи в будівельно-монтажному управлінні №4 тресту «Запоріжжитлобуд» монтажником по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій з 01.08.1989 року по 31.03.1998 року з урахуванням фактично опрацьованого часу у 1993-1998 роках.

В подальшому, рішенням Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 23.08.2017 року №35-2448/05 Позивачу було відмовлено в призначенні пільгової пенсії за Списком №2 п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №2, а саме 5 років 2 місяці 1 день.

Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що маючи більше 26 років 6 місяців загального стажу та більш ніж 7 років 6 місяців пільгового стажу, Позивач правомірно звернувся 21.07.2017 року за призначенням пенсії, у трьохмісячний строк з дня набуття такого права, тому згідно із ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія йому мала бути призначена з дня наступного за днем набуття пенсійного віку, тобто 25.05.2017 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками пенсійного органу з огляду на наступне.

Віповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, яка підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в поряду встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Також, згідно п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Отже, для підтвердження пільгового стажу за періоди роботи після 21.08.1992 року та як наслідок можливості їх віднесення до пільгового стажу, особою також мають бути надані документи, які б підтверджували проведення атестації робочих місць.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.08.1989 року по 26.04.1999 року Позивач працював на посаді монтажника стальних та залізобетонних конструкцій.

В свою чергу, Позивачем до пенсійного органу також подавались архівні довідки про заробітну плату від 24.09.2014 року №03-05/С-1697, від 31.03.2016 року №03-06/С-44, від 31.03.2016 року №03-06/С-45 видані Архівним відділом Запорізької міської ради (стосовно роботи у Будівельному-монтажному тресті «Запоріжжитлоцивільбуд», архівні довідки про відпрацьований час від 01.06.2017 року, №303-05/С-455, 01.06.2017 року №03-06/С-1311, видані ЗМР; наказ від 392-Б від 21.11.1995 року «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення», виданий АТ «Запоріжжитлобуд».

Однак, як вбачається з матеріалів справи, пенсійним органом було зараховано період роботи Позивача з 01.08.1989 року 31.03.1998 року з урахуванням фактично відпрацьованого часу у 1993-1998 роках, а саме 3 роки 4 місяці за період роботи з 01.081989 року по 31.12.1992 року та 1 рік 10 місяців 1 день за період робот з 01.01.1993 року по 31.03.1998 року. При цьому, вказаний пільговий стаж роботи Позивача з 01.08.1989 року по 31.03.1998 року був розрахований пенсійним органом виходячи з поданих ним архівних довідок, які містять відомості про відпрацьовані години за вказаний період.

В свою чергу, як вбачається з архівної довідки архівного відділу Запорізької міської ради від 06.05.2016 року №03-05/С-454, у документах фонду №1089 ВАТ «Запоріжжитлоцивільбуд», які надійшли на зберігання до архівного відділу Запорізької міської ради, відомості про шкідливість умов праці, документи про проведення атестації робочих місць, роботу з неповним робочим днем, переведення на іншу роботу, надання відпусток без збереження заробітної плати не надходили.

Отже, з зазначених обставин справи вбачається, що часткове зарахування пільгового стажу Позивача у період його роботи з 01.08.1989 року 31.03.1998 року обумовлено незбереженням документів, які стосувались його роботи в тресті «Запоріжжитлоцивільбуд».

Між тим, суд апеляційної інстанції наголошує, що за приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення» що основним документом, яка підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Вказана позиція кореспондується з позицією Верховного суду України, відображеній в постанові від 10.03.2015 року.

В даному випадку, як було встановлено судом, трудова книжка позивача включає в себе відповідні записи, які встановлюють роботу позивача на посаді передбаченої Списком №2 у період з 01.08.1989 року по 31.03.1998 року та обґрунтованість віднесення якої підтверджено відповідним наказом про атестацію робочого місця.

При цьому, пенсійним органом, всупереч приписам ст.77 КАС України, не було надано до суду належних доказів, які б спростовували можливість повного зарахування до пільгового стажу періоду роботи Позивача на посаді монтажника стальних та залізобетонних конструкцій з 01.08.1989 року 31.03.1998 року, що в свою чергу свідчить про безпідставність сформованих ним висновків.

В свою чергу, положення ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначають можливість призначення пільгової пенсії за Списком №2, особам які не мають повного роботи із шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком, шляхом зменшення для чоловіків загального пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Отже, виходячи з того, що підставою для відмови Позивачу у призначенні пільгової пенсії за Списком №2 була недостача пільгового стажу та спростування вказаного висновку судом, а саме встановлення наявності пільгового стажу, що перевищує половину стажу на роботах передбачених п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд апеляційної інстанції вважає належними висновки суду першої інстанції щодо обґрунтованості призначення позивачу пільгової пенсії за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними висновки пенсійного органу, що пенсія підлягає призначенню з дати винесення рішення про відмову у зарахуванні стажу до пільгового, а саме з 23.08.2017 року, оскільки за приписами ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи що пенсійного віку для призначення пільгової пенсії Позивач набув 24.05.2017 року, а з заявою про призначення пенсії звернувся 12.07.2017 року, тобто в межах тримісячного строку, то пенсія має бути призначена відповідно до з 25.05.2017 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2017 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст. 243, ст.308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови було виготовлено 20.03.2018 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.В. Дурасова