Справа № 440/2088/17
Суддя: Кос І. Б.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №440/2088/17
Провадження № 2-а/440/106/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в залі суду м. Буськ адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Надвірнянського ВП Горохівського ВП Івано-Франківської області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора поліції Надвірнянського ВП Горохівського ВП Івано-Франківської області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 23.11.2017 року серії БР № 587297 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Просить суд скасувати зазначену постанову відповідача, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що відповідачем відносно позивача було винесено оскаржувану постанову від 23.11.2017 року, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, начебто за порушення ним вимог дорожнього знаку п. 3.3 ПДР України (Рух вантажних автомобілів заборонено), чого, як стверджує позивач, він не допускав, оскільки зазначена заборона не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у позначеній зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у цій зоні. Незважаючи на те, що позивачем здійснювалась доставка вантажу в місто Надвірна по вул. Соборна, 163 на підставі товарно-транспортної накладної №17 від 23.11.2017 року, чого відповідачем протиправно не було взято до уваги, а тому вважає оскаржувану постанову відповідача як таку, що винесена незаконно. Відтак, просить дану постанову скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 06.02.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення сторін та встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу п'ятиденний строк для подання відповіді на відзив. Копії ухвал про відкриття спрощеного позовного провадження надіслано сторонам.

Крім того, сторонам було роз'яснено зміст частини 5 статті 262 КАС України, відповідно до якої суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження (рекомендоване повідомлення суду вручене відповідачу від 09.02.2017 року), не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому в силу ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із оскаржуваної постанови інспектора поліції Надвірнянського ВП Горохівського ВП Івано-Франківської області лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії БР № 587297 від 23.11.2017 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., що позивач ОСОБА_1, 23 листопада 2017 року о 09 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом ОСОБА_3 709 D, реєстраційний номер НОМЕР_1, в місті Надвірна по вул. Соборна, порушив вимогу дорожнього знаку 3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Зокрема, як встановлено частиною 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до Розділу 3 (Заборонні знаки) ПДР України, не поширюється дія знаків, серед іншого, 3.1 - 3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення

В силу пункту 26.2 «ґ» ПДР України, у житловій зоні забороняється рух вантажних автомобілів, тракторів, самохідних машин і механізмів (крім тих, що обслуговують об'єкти і громадян, виконують технологічні роботи або належать громадянам, що проживають у цій зоні).

Аналогічно пунктом 26.3 ПДР України передбачено, що у пішохідну зону в'їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком "Інвалід", якими керують водії-інваліди. Якщо до об'єктів, розташованих на цій території, є інші під'їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Тобто, заборонний знак 3.3 не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні.

Зокрема, як вбачається із товарно-транспортної накладної №17 від 23.11.2017 року, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом ОСОБА_3 709 D, що належить автомобільному перевізнику підприємству ТзОВ «ВОЛКО» (м. Київ, вул. Будіндустрії, 5), що здійснював доставку вантажу ОСОБА_4 на вул. Соборна, 163 у місті Надвірна, кількість місць: 3 масою: 130 кг.

Відтак, доводи позивача про те, що ним 23.11.2017 року здійснювалась доставка вантажу у місто Надвірна по вул. Соборна, 163, стверджуються вищезгаданою ТТН №17 від 23.11.2017 року, у зв'язку із чим на нього не поширюється дія заборонного знака 3.3, відповідачем спростовані не були, і такі на думку суду, є доведеними позивачем.

Крім цього, як вбачається із позовної заяви, позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, жодних доказів вчинення позивачем правопорушення відповідачем суду не представлено.

У відповідності до вимог п. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, серед іншого, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Так, оскаржувана постанова відповідача не відповідає вищенаведеним нормам закону, у ній не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, а також не зазначено висловлених позивачем доводів.

За наведених обставин, беручи до уваги наведені вище обставини, зокрема те, що оскаржуваною постановою відповідача зафіксовано факт в'їзду позивача в зону дії забороненого знаку 3.3 (Рух вантажних автомобілів заборонено), що спростовується дослідженими судом доказами, зокрема, товарно-транспортною накладною №17 від 23.11.2017 року, яка засвідчує факт доставки позивачем вантажу у позначену зону, а тому зазначені дії позивача не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що відповідно вказують на протиправністю винесеної відповідачем оскаржуваної постанови.

При цьому, всупереч вищевказаним вимогам, відповідачем не представлено до суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови, а тому суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Ураховуючи наведене і керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 10, 77, 242-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БР № 587297 від 23.11.2017 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Буський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. Б. Кос