Справа № 743/298/18
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/298/18
Провадження № 2-а/743/50/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,
за участю: секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,
перекладачів ІСЛАМ МУХАМАД НУРУЛ та ХАСАН АХМАД ПАК,
учасники справи: - представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова

частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України

БАЛОГ О.Ю.,

- громадянин Народної Республіки Бангладеш

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу
за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

Державної прикордонної служби України

до громадянина Народної Республіки Бангладеш

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

про продовження строку затримання, -

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.
20 березня 2018 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, а саме до 25.09.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою та постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2017 року було примусово видворено за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та затримано останнього з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців. Вказують, що строк затримання відповідача закінчується 25 березня 2018 р., а на даний час неможливо забезпечити його примусове видворення, так як останній ухиляється від співпраці по його ідентифікації, що перешкоджає Чопському прикордонному загону одержати інформацію щодо країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи та організації примусового видворення за межі України.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 березня 2018 р. відкрито провадження по справі та призначено його на 20 березня 2018 р..

В судовому засіданні:

- представник Чопського прикордонного загону БАЛОГ О.Ю. позов підтримав, з підстав вказаних в ньому;

- громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проти позову заперечив, пославшись на те, що він хоче залишитися в Україні, бути звільненим з ПТПІ, не бажає повертатись до Народної Республіки Бангладеш, бажає звертатись, до компетентних органів, з заявою з метою отримання статусу біженця.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що:

- громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був затриманий 25 вересня 2017 р., близько 23 год. 00 хв., прикордонним нарядом від ВПС "Верховина Бистра" в районі 180 прикордонного знаку на відстані 3000 м. до лінії проходження державного кордону, за спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску, у складі групи осіб, у нього відсутні документи, що посвідчують його особу та громадянську приналежність;

- ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2017 року затримано громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та поміщено останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців;

- постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2017 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2008 р., примусово видворено з України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, передано до Чернігівського ПТПІ;
- Чопським прикордонним загоном робились запити від 27.10.2017 року за № 27/1467, від 29.11.2017 року за № 27/1795, від 23.02.2018 р. за № 81/224 до почесного консула Народної Республіки Бангладеш в Україні про видачу свідоцтва на повернення до Республіки Бангладеш ОСОБА_1 та про розгляд питання щодо звільнення від сплати консульського збору;

- відповіді на вказані запити, на адресу Чопського прикордонного загону, не надходили;

- 15.03.2018 р. Чопський прикордонний загін звертався до Чернігівського ПТПІ з листом № 81/254 щодо здійснення додаткового анкетування громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для встановлення його особи та отримання документів на повернення до країни походження;

- 16.03.2018 р. Чернігівський ПТПІ листом № 09-02/424 повідомив Чопський прикордонний загін про те, що громадянин Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився, з особистих міркувань, від заповнення анкети на Посольство Народної Республіки Бангладеш в Україні.

Мотивована оцінка аргументів сторін, норми права, які застосовує (не застосовує) суд, та мотиви їх застосування (не застосування).
У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

Стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає, щоб затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції розглядалося як обґрунтовано необхідний захід, наприклад, з метою запобігти вчиненню особою злочину або втечі. У зв`язку з цим, стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає інший від статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рівень захисту: все, що вимагається відповідно до підпункту (f) це «вжити заходів з метою депортації або екстрадиції». Відповідно, для цілей його застосування несуттєво, чи є рішення про примусове видворення обґрунтованим згідно з національним законодавством або Конвенцією (§ 112 рішення у справі "Чахал проти Сполученого Королівства", § 38 рішення у справі "Чонка проти Бельгії", § 69 рішення у справі "Насруллоєв проти Росії", § 109 рішення у справі "Солдатенко проти України").
Затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції може бути виправдане у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод запитами від компетентних органів, навіть якщо офіційне прохання або наказ про екстрадицію не видано, оскільки такі запити можуть вважатися «заходами» в розумінні цього положення ("Х проти Швейцарії", рішення Комісії від 9 грудня 1980 року).
Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом у разі наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, якими є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Тобто, в розумінні Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, ідентифікація іноземця та документування свідоцтвом для повернення іноземця є двома різними процедурами.

Судом встановлено, що Чопським прикордонним загоном не додані до позову докази направлення запитів до Посольства Народної Республіки Бангладеш саме про ідентифікацію такої особи, як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Виходячи з того, що листом Чернігівського ПТПІ № 09-02/424 доведено, що громадянин Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не здійснює співпрацю під час процедури його ідентифікації, оскільки відмовився, з особистих міркувань, від заповнення анкети на Посольство Народної Республіки Бангладеш в Україні, суд приходить до висновку про доведеність такої умови, за якої неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, як відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, що є підставою для продовження строку затримання.

Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 20 вересня 2018 року включно, що еквівалентно 6 місяцям, з часу винесення даного рішення, задовольнивши позов частково.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 290 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України задовольнити частково.
Продовжити строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 20 вересня 2018 року включно.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в десятиденний строк з дня її проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків
Текст рішення виготовлено та
підписано 20 березня 2018 року.