Справа № 810/3380/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Київ № 810/3380/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання: Касьянової О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 - фізичної особи-підприємця

до Головного управління Держпраці в Київській області

про визнання протиправним та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа -підприємець ОСОБА_3 з позовом до Головного управління Держпраці в Київській області в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 26.09.2017 № 495.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що не погоджується з висновками ОСОБА_1 перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 15.09.2017 № 26-235/893, на підставі яких було прийнято спірну постанову і вважає висновки зазначеного ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, представник позивача зазначає, що і ОСОБА_3 і його син ОСОБА_4 здійснюють підприємницьку діяльність як фізичні особи - підприємці за одною адресою вул. Незалежності, 17, м. Бровари, Київська область.

Представник позивача стверджує, що позивач не перебуває у трудових відносинах з сином і син не працює у нього адміністратором.

Також представник позивача зазначив, що син позивача, ОСОБА_4, 23.08.2017 писав пояснення під диктовку інспектора не розуміючи, змісту написаного, оскільки був хворий.

За наведених обставин, позивач вважає, що жодних підстав для застосування штрафних санкцій немає, тому, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні 28.11.2017 підтримав доводи викладені в адміністративному позові та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позову не визнав, стверджував, що оскаржувану постанову прийнято правомірно і у відповідності до вимог чинного законодавства, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування доводів заперечень посилався на обставини, викладені в ОСОБА_1 перевірки від 15.09.2017 № 26-235/893.

Заслухавши пояснення представників сторін та свідка, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивача зареєстровано субєктом підприємницької діяльності фізичною особою 04.01.1999 (№ 0001435), як платник податків на час проведення перевірки перебував на обліку в Броварській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Як встановлено судом у період з 22.08.2017 по 28.08.2017 працівниками Головного управління ДФС у Київській області було проведено фактичну перевірку господарської одиниці «кафетерій», що розташований за адресою вул. Незалежності, 17, м. Бровари, Київська область, субєкта господарської діяльності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Під час перевірки, 23.08.2017 ОСОБА_4 як адміністратором ФОП ОСОБА_3 були надані пояснення щодо оприбуткування готівкових коштів ФОП ОСОБА_3

За результатом вказаної перевірки складено ОСОБА_1 перевірки від 28.08.2017 № 2267/1000/14/НОМЕР_1.

Листом від 31.08.2017 № 2950/9/10-36-14-06-18 ГУ ДФС у Київській області повідомило ГУ Держпраці у Київській області про виявлений в ході перевірки ФОП ОСОБА_3 факт здійснення діяльності найманим працівником без оформлення трудових відносин із субєктом господарювання.

У період з 14.09.2017 по 15.09.2017 інспектором праці головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно - правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області ОСОБА_5, на підставі наказу від 07.09.2017 № 2048 та направлення на здійснення інспекційного відвідування від 07.09.2017 № 1725 проведено інспекційне відвідування на предмет: фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), ФОП ОСОБА_3 за адресою місця здійснення діяльності, торгівельна точка: вул. Незалежності, 17, м. Бровари, Київська область.

За результатом вказаної перевірки (інспекційного відвідування) складено ОСОБА_1 перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 15.09.2017 № 26-235/893.

У висновках зазначеного ОСОБА_1 перевірки зафіксовано порушення позивачем ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу Законів про працю (надалі по тексту - КЗпП України).

Вказаних висновків відповідач дійшов у звязку з наступним.

Під час інспекційного відвідування, 15.09.2017 ФОП ОСОБА_3 надав пояснення, що всі необхідні документи які необхідні для інспекційного відвідування знаходяться в ГУ ДФС у Київській області, так як на даний час даною установою проводиться документальна перевірка.

Також позивач зазначив, що гр. ОСОБА_4 є його сином який також здійснює діяльність за адресою: вул. Незалежності, 17, м. Бровари, Київська область, як фізична особа підприємець, а не як адміністратор який працює у ФОП ОСОБА_3

Крім того, у вказаних поясненнях позивач зазначив, що при наданні пояснень працівникам ДФС у Київській області гр. ОСОБА_4 перебував у хворобливому стані тому і написав в поясненні, що працює адміністратором.

Також з пояснень відповідача, проти яких не заперечував представник позивача вбачається, що за результатами перевірки відповідачем було складено припис від 15.09.2017 № 26-235/893-591.

За результатами розгляду порушень, Першим заступником начальника Головного управління ОСОБА_6 було прийнято рішення про винесення Постанови про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами від 26.09.2017 № 495 на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 96000 грн. на ФОП ОСОБА_3

Не погоджуючись з висновками ОСОБА_1 перевірки та прийнятою постановою, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Згідно із частиною 1 статті 21 Кодексу законів про працю України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (надалі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За приписами пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (надалі Порядок), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

За змістом пункту 10 Порядку постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Також частиною 3 статті 41 Кодексу України по адміністративні правопорушення передбачено, що фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від пятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною 1 статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою четвертою та сьомою статті 41 цього Кодексу.

Таким чином частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України і частиною 3 статті 41 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачена відповідальність для фізичних осіб підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). При цьому штраф за частиною 2 статті 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку.

Як встановлено судом, відповідач дійшов висновку про те, що ФОП ОСОБА_3 було порушено норми частини 3 статті 24 КЗпП України на підставі наданих ФОП ОСОБА_4 письмових пояснень.

Так, відповідно до наданої відповідачем копії пояснень від 23.08.2017 ОСОБА_4 зазначив, що він є адміністратором ФОП ОСОБА_3

Представник позивача не погодився з зазначеними поясненнями ОСОБА_4 та зазначив, що позивачу на праві приватної власності належить приміщення, соціально-торговий центр з кафетерієм та літнім майданчиком, загальною площею 275,5 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.11.2013 серія № 12066389.

Також представник позивача зазначив, що у вказаному приміщенні позивач здійснює підприємницьку діяльність, має бар, що відповідно до відомостей Виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідає його основному виду економічної діяльності « 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами».

Відповідно до договору оренди (майнового найму) нежитлового приміщення від 23.12.2015 ФОП ОСОБА_3 (орендодавець) передав в оренду ФОП ОСОБА_4 частину приміщення загальною корисною площею 60 кв.м., розташованого за адресою м. Бровари вул. Незалежності, 17 для надання послуг харчування.

Представником позивача було зазначено, що відповідно до відомостей Виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ОСОБА_4 зареєстрований фізичною особою підприємцем 12.11.2015 (запис № 0018091) основним видом економічної діяльності є (56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування).

Крім того, представником позивача було зазначено, що в штатному розписі ФОП ОСОБА_3 відсутня посада адміністратора, на підтвердження чого було надано штатний розпис введений в дію з 01.01.2017.

У судовому засіданні, 28.11.2017 представником позивача було заявлено клопотання про виклик в якості свідка ОСОБА_4

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 повідомив суд, що він не працює адміністратором у ФОП ОСОБА_3, а є фізичною особою підприємцем, здійснює підприємницьку діяльність (надає послуги з харчування) в орендованому у ФОП ОСОБА_3 приміщенні за адресою вул. Незалежності, 17, м. Бровари, Київська область. Свідок зазначив, що 24.08.2017 йому зателефонував працівник з місця здійснення підприємницької діяльності та повідомив, що працівники ДФС прийшли проводити перевірку господарської діяльності його батька, який в цей час був відсутній.

ОСОБА_4 засобами телефонного звязку повідомив батька про перевірку, на що ОСОБА_3 попросив сина поїхати в кафе, повідомити перевіряючих, що він зараз знаходиться в іншому місті та дізнатись, що їм потрібно.

По приїзду ОСОБА_4 в кафе, працівники податкового органу почали задавати йому питання, що стосуються господарської діяльності батька на що ОСОБА_4 відповів, що він не володіє зазначеною інформацією, оскільки не має відношення до господарської діяльності батька.

Після чого, працівники контролюючого органу зазначили, що вони приїхали з Києва та не можуть кожний день їздити, та чекати батька і попросили ОСОБА_4 надати письмові пояснення, які свідок писав під диктовку перевіряючи.

Свідок заначив, що вказані пояснення він писав 24.08.2017, однак працівники податкового органу попросили його підписати пояснення 23.08.2017, що він і зробив.

Також свідок зазначив, що він вперше спілкувався з податківцями при проведенні перевірки і розгубився, крім того, станом на час надання поясень він вже два дні, як хворів, хвороба супроводжувалась високою температурою, у звязку з чим він не розумів, що пише в поясненнях.

На підтвердження хвороби ОСОБА_4, представником позивача було надано суду ОСОБА_7 заключення терапевта від 25.08.2017 (11:55:00).

Відповідно до змісту зазначеного заключення, ОСОБА_4 діагностовано ентеровирусну інфекцію (під час огляду у ОСОБА_4 була температура тіла 37,3).

Враховуючи викладене, вбачається, що викладені в ОСОБА_1 перевірки висновки стосовно того, що ОСОБА_4 є адміністратором ФОП ОСОБА_3, нічим окрім пояснень ОСОБА_4 від 23.08.2017 не підтверджується.

Проте, суд зазначає, що і позивач, і ОСОБА_4 заперечують проти обставин викладених у поясненнях та вказують, що ОСОБА_4 писав їх під диктовку інспектора не розуміючи що пише та не маючи на надання таких пояснень жодних прав, оскільки не має відношення до господарської діяльності позивача.

При цьому, суд зазначає, що надане представником позивача ОСОБА_7 заключення терапевта від 25.08.2017 не береться судом до уваги при вирішенні справи, оскільки зазначене заключенення не доводить той факт, що ОСОБА_4 23.08.2017 погано себе почувався та не міг розуміти, що робить.

В той же час, з огляду на встановлені судом обставини, враховуючи свідчення ОСОБА_4, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б підтверджували, що ОСОБА_4 працював у позивача без укладання трудового договору на посаді адміністратора.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_4 є сином позивача, який здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа - підприємець в одному приміщенні з позивачем (батьком), має найманих працівників і виконує адміністративні функції у відношенні до організації своєї господарської діяльності, що спричинило путанину при наданні ФОП ОСОБА_4 пояснень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова від 26.09.2017 № 495 прийнята безпідставно, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статей 11 і 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач, у свою чергу, жодних доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови суду не надав. Доводів позивача відповідач належним чином не спростував.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що висновки викладені в ОСОБА_1 перевірки не відповідають дійсності.

Частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору у сумі 960,00 грн, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок асигнувань Головного управління Держпраці в Київській області.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Київській області від 26.09.2017 № 495.

3. Стягнути на користь ОСОБА_3 - фізичної особи-підприємця з Державного бюджету України за рахунок асигнувань Головного управління Держпраці в Київській області судовий збір у розмірі 960 (девятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 04 грудня 2017 р.