Справа № 335/7921/17(2-а/335/365/2017)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2018 року м. Дніпросправа № 335/7921/17(2-а/335/365/2017)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

при секретарі: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2017 року (суддя Геєць Ю.В., м. Запоріжжя, повний текст постанови складено 27.09.2017 року) у справі № 335/7921/17 (2-а/335/365/2017) за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції про скасувати постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 (далі по тексту відповідач-1), Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції (далі по тексту відповідач-2), в якому просила суд визнати протиправною та скасування постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 643392 від 28.06.2017 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27.09.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що інспектором патрульної поліції 28.06.2017 року було помічено транспортний засіб Volkswagen Touareg, який їхав по дорозі та здійснював перестроювання з однієї смуги руху на іншу, під час перестроювання не подавав сигнал світловим покажчиком, чим скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Апелянт вказував, що з запису відео реєстратора видно, що позивач, який сидів у автомобілі на водійському місці, вчинив правопорушення. При складанні постанови про адміністративне правопорушення позивачу було розяснено його права, зокрема право та строки на оскарження постанови. Порушення виявлене особисто поліцейським та під час перевірки реєстраційних документів здійснено розгляд справи на місці. Апелянт вказував, що постанова про адміністративне правопорушення складена без порушень, чітко описано правопорушення, яке було скоєне позивачем.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача розглянута не повно, без додержання вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. Суд першої інстанції вказував, що при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд першої інстанції вказував, що в діях позивача не було ніякого умислу, оскільки він виконав вимоги ПДР, не створив нікому перешкод чи аварійної ситуації для інших учасників дорожнього руху.

Матеріалами справи встановлено, що Інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 28.06.2017 року стосовно ОСОБА_2 було складено постанову серії АР № 643392, відповідно до якої, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_1 28.06.2017 року о 16 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чоп 247 км, не подала сигнали світловими покажчиками повороту відповідно напрямку руху перед перестроюванням з лівої смуги руху на праву смугу, чим порушила п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно відмітки на копії постанови, ОСОБА_2 постанову підписала та отримала її копію.

Як вбачається з відеозапису, здійсненого відповідачем-1 та наявного в матеріалах справи, не підтверджується вчинення ОСОБА_2 дій, описаних у постанові. На відеозаписі, здійсненого відповідачем-1, зафіксовано лише процедуру складання постави про адміністративне правопорушення, вручення її позивачу, не зафіксовано саме правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, відсутні пояснення свідків, відсутні будь-які зафіксовані докази технічними засобами. Обовязок доказування покладається на субєкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з'їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Відповідно до п. 9.2б Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Колегія суддів вказує, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортним засобом, при порушенні обовязкових норм КУпАП чи інших правил.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обовязок доказування правомірності винесення оскаржуваного рішення покладається на субєкта владних повноважень, чого Інспектором не здійснено.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 286, 315, 316 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2017 року у справі № 335/7921/17 (2-а/335/365/2017) залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідача: ОСОБА_1

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова