Справа № 234/1575/18
Суддя: Чернобай А. О.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/1575/18
Провадження № 2-а/234/145/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі головуючого судді Чернобай А.О.,

секретар судового засідання Науменко А.Е.,

справа № 234/1575/18

за участі представника третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції роти № 1 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ДПП ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

08.02.2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти № 1 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ДПП ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 05.02.2018 року відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Позивач дійсно 05.02.2018 року о 18-20 годин керував вказаним транспортним засобом у м. Краматорську по вул. О.Тихого. Правил дорожнього руху позивач не порушував, але був зупинений автомобілем патрульної поліції, який подав сигнал зупинитися. Після зупинки інспектор патрульної поліції не пояснив причину зупинки, в порушення ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». На вимогу інспектора позивач предявив посвідчення водія, однак полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у позивача з собою не було. Прохання позивача почекати 10 хвилин, щоб поліс привезли інспектор проігнорував та виніс постанову про адміністративне правопорушення. Постанова винесена інспектором без врахування зауважень позивача та пояснень. Доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, тобто факт порушення оснований на припущеннях. Позивач вважає дії інспектора протиправними і незаконними та просить суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення БР № 889321 від 05.02.2018 року та провадження по адміністративній справі відносно позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, адміністративний позов просив задовольнити.

Відповідач позовні вимоги позивача не визнав та надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час патрулювання 05.02.2018 року відповідачем було виявлено порушення ПДР, а саме: водій автомобіля ЗАЗ VIDA SF 69 YO, номерний знак НОМЕР_1, в м. Краматорськ на вул. Олекси Тихого біля буд. 12 А, керував транспортним засобом в темну пору доби, у якого був неосвітлений задній номерний знак, та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.9 "в", 2.1 "ґ" ПДР України. Після чого даний автомобіль був зупинений та встановлено, що водієм був ОСОБА_2 Інспектор належним чином представився, пояснив причину зупинки та перевірки документів, позивачу були розяснені права та обовязки, порядок та строки оскарження постанови та наслідки несплати штрафу. Факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем було зафіксовано нагрудними відеореєстраторами інспекторів патрульної поліції. Позивач ніяких клопотань під час розгляду справи не надавав та не звертався до поліцейських із клопотанням про перенесення розгляду справи на іншу дату. За таких обставин, просить відмовити у позові та розглядати справу у відсутності відповідача.

Ухвалою суду від 23.02.2018 року було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції.

Представник третьої особи ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що відповідач діяв в межах його компетенції. Встановивши факт вчинення адміністративних правопорушень позивачем, а саме: вимог п.п. 2.9 в), 2.1 ґ) ПДР України, відповідачем було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_2 На підставі ст. 36 КУпАП було відповідачем накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Позивача було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що позивач погодився та отримав копію постанови. ОСОБА_2 вказує, що він був позбавлений більшості наданих йому прав, але жодних клопотань з боку позивача в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення подано не було. Факт вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_2 було зафіксовано нагрудними реєстраторами інспекторів. Інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, та абсолютно правомірно виніс постанову. Просила ухвалити рішення з урахуванням наданих пояснень.

Вислухавши пояснення третьої особи, проаналізувавши надані документи та докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини по позову регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху в Україні.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобовязані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Згідно ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч. 6 ст.121 та ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена ч. 6 ст. 121 та ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 та ст. 126 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

На підставі викладено, суд вважає правомірними дії відповідача щодо складення постанови серії БР № 889321 від 05 лютого 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідач діяв в межах і в порядку, визначеному законом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови БР № 889321 від 05.02.2018 року до ОСОБА_2 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що ОСОБА_2 05.02.2018 року о 18 год. 30 хв. в м. Краматорську по вул. О. Тихого біля буд. 12А, керував транспортним засобом ЗАЗ VIDA SF 69 YO, номерний знак НОМЕР_1, в темну пору доби, у якого був не освітлений задній номерний знак, та не мав при собі поліс обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.9 в та 2.1 ґПДР України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ст. 121 ч. 6 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Велась відеофіксація.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано поліс № АЕ 9995978 обов'язково страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.04.2017 року. (а.с. 4)

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 16 цього Закону передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України передавати для перевірки посвідчення, реєстраційні та інші документи, що підтверджують право на керування транспортним засобом, а також дорожні (маршрутні) листи і документи на вантаж, що перевозиться (крім власників транспортних засобів, які використовують їх в індивідуальних некомерційних цілях), а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ліцензійну картку на автомобільний транспортний засіб у разі надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.9 в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Тобто, зазначеною нормою передбачено заборона водіям керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) та обов'язок водія утримувати номерний знак у належному стані.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.1 ґПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Отже, вказана норма передбачає обов'язкову наявність у водія транспортного засобу при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень п. 21.1 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (далі - Закон №1961-IV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, діючого на території України.

Пунктом 21.3 статті 21 цього Закону передбачено, що при використанні транспортного засобу у дорожньому русі особа, яке керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс. Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених в пункті 21.2 цієї статті, а саме Державтоінспекції МВС України, під час проведення державного технічного догляду, реєстрації транспортних засобів, а також при складенні протоколів при порушенні правил дорожнього руху України.

За правилами пункту 21.4 статті 21 Закону №1961-IV у випадку експлуатації транспортного засобу на території України без наявності діючого поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановленої законом.

Таким чином, відповідальність за відсутність поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності настає за фактом експлуатації (керування) транспортним засобом без відповідного поліса і покладається на особу, яка керує ним.

Суд зазначає, щодо обов'язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення в свою чергу має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, у відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні були відтворені та дослідженні матеріали відеофіксаціїз нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, з якого вбачається, що дійсно ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 в та 2.1 ґПДР України.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст. 268 КУпАП.

Разом з цим, з відеозапису вбачається, що інспектором були розясненні причина зупинки та права, однак ОСОБА_2 не було заявлено жодного клопотання.

В судовому засіданні встановлено, та не спростовано позивачем, що підставою зупинки 05.02.2018 року транспортного засобу ЗАЗ VIDA SF 69 YO, номерний знак НОМЕР_1, став факт керуванням позивачем автомобілем в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком. Тоді як відповідно до п. 2.9. «в» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Отже в даному випадку зупинення транспортного засобу було обумовлено недотриманням водієм (позивачем) вимог п.2.9. «в» ПДР України, що, відповідно, свідчить про правомірність вимог відповідача щодо пред'явлення для перевірки страхового полісу, тому доводи позивача з цього приводу про неправомірність дій відповідача є необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Інспектором патрульної поліції роти № 1 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ДПП ОСОБА_3 було застосовано превентивні заходи передбачені ст. 32, 35 ЗУ «Про Національну поліцію», такі як зупинення транспортного засобу та перевірка документів водія згідно п. 2.4 ПДР, з чітким поінформуванням водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу (порушення пункту 2.9 в ПДР), додатково ОСОБА_2 не було предявлено для перевірки на вимогу поліцейського полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушено п. 2.1 ґ ПДР України.

Встановивши особу порушника, було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 було розяснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП, заслухано усні пояснення по факту вчиненого ним правопорушення, надано можливість заявляти клопотання.

При надані усних пояснень ОСОБА_2 зазначив, що поліса у нього не має з собою, але його можуть підвезти.

Зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, згідно якого позивач не заперечував наявності на час зупинки у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Наявний в матеріалах справи відеозапис бодікамери в повній мірі підтверджує встановлений відповідачем факт, що ОСОБА_2 не надав відповідачу на його вимогу поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Судом встановлено, що позивач здійснював керування транспортним засобом ЗАЗ VIDA SF 69 YO, номерний знак НОМЕР_1, в темну пору доби, у якого був неосвітлений задній номерний знак, та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а отже позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст.126 КУпАП, з огляду на порушення останнім п.п.2.1.« ґ », 2.9.«в» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача.

Відповідно до національного законодавства та практики ЄСПЛ в справах «Танрікулу проти Туреччини» і «Ґюль проти Туреччини» та інших відповідач використав і вичерпав усі необхідні засоби доказування для фіксування події правопорушення. Правовими актами, що регулюють спірні відносини не передбачено для відповідача використання засобу доказування, який би ним не був використаний.

Судом не встановлено тієї обставини, що позивач звертався до відповідача із клопотанням заслухати його свідків чи оглянути докази, які б спростовували фіксування правопорушення відповідачем.

Відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.

Перед судом не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо фіксації правопорушення ним особисто, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов`язковість використання яких була б встановлена законом, відхилення клопотання про дослідження доказів позивача.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

В ст. 7 КУпАП вказано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. В тій частині, в якій суд уповноважений розглянути цей спір будь-якого порушення підстав і порядку дій відповідача не встановлено.

За вказаних обставин позов є необґрунтованим, заснованим на припущеннях, а тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 90, 241 246, 286 КАС України, ст.7, 22, 293 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції роти № 1 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ДПП ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя:

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя: