Справа № 826/3451/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 березня 2018 року № 826/3451/17

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А. розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, Президент України про визнання протиправними та скасування рішеннь, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач/ОСОБА_1.) до Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань (надалі - відповідач), треті особи: ОСОБА_2 (надалі - третя особа-1/ОСОБА_2.), ОСОБА_3 (надалі - третя особа-2/ОСОБА_3), Верховна Рада України (надалі - третя особа-3/ВРУ), Кабінет Міністрів України (надалі - третя особа-4/КМУ), Президент України (надалі - третя особа-5) , у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд :

- визнати незаконними та скасувати всі рішення Конкурсної комісії, прийняті після затвердження Регламенту Конкурсної комісії 25 квітня 2016 року;

- зобов'язати Конкурсну комісію (відповідача), ОСОБА_4 (третя особа-1) та ОСОБА_3 (третя особа-2) утриматись від вчинення будь-яких дій. пов'язаних з організацією та проведенням конкурсу на посаду Голови Державного бюро розслідувань, першого заступника Директора Державного бюро розслідувань та заступника Директора Державного бюро розслідувань до моменту формування повного складу Конкурсної комісії, який становить дев'ять членів відповідно то вимог пункту 2.1 Регламенту Конкурсної комісії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач акцентує увагу суду на тому, що по-перше, Комісія з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань для цілей адміністративного судочинства є суб'єктом владних повноважень, оскільки створення та діяльність Конкурсної комісії передбачене Законом про ДБР, а діяльність Конкурсної комісії полягає у виконанні покладених на неї Законом про ДБР завдань. При цьому, як зазначає позивач рішення Конкурсної комісії можуть бути оскаржені до суду лише з питань додержання встановленого Законом порядку організації та проведення конкурсу на зайняття посади Директора Державного бюро розслідувань, відтак, рішення дії та бездіяльність Конкурсної комісії можуть бути предметом оскарження в адміністративному судочинстві, оскільки вони порушують законні права та інтереси позивача з приводу прийняття на публічну службу. Позивач, не погоджується з прийнятим комісією рішенням про недопущення ОСОБА_1 до участі у наступних етапах конкурсу на посаду Голови Державного бюро розслідувань за результатами проведених співбесід, ухвалене Конкурсною комісією на засіданні 05 грудня 2016 року, оскільки воно прийняте з порушенням визначеної Регламентом Конкурсної комісії процедури. Крім того, позивач зазначає, що оскаржуване рішення комісії, як суб'єкта владних повноважень, про недопущення до участі у конкурсі обмежує (припиняє) право Позивача бути прийнятим на публічну службу - обраним на посаду Директора Державного бюро розслідувань. Це Рішення порушує право Позивача брати участь в управлінні державними справами та обмежує користування рівним правом доступу до державної служби, які гарантовані статтею 38 Конституції України. Враховуючи зазначене, вважає, рішення про недопущення позивача до участі у конкурсі має бути визнано адміністративним судом незаконним та скасовано, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, письмових заперечень проти позову не надав.

Представник Верховної ради України надав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Представник Кабінету Міністрів України у судовому засіданні надав письмові пояснення щодо позову, відповідно до яких, вважає позовну заяву ОСОБА_1 необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Представники третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог не надали.

З урахуванням положень частини шостої статті 128 КАС України, (в редакції від 13.07.2017р.) за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що Протоколом № 5 засідання Конкурсної комісії від 25 квітня 2016 року затверджено Рішення про умови та строки проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань. Про що, на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України розміщено відповідне Оголошення.

Листом від 07 червня 2016 року ОСОБА_1 направив до Конкурсної комісії усі необхідні документи відповідно до умов встановлених частиною одинадцятою статті 11 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», статтею 57 Закону України «Про запобігання корупції».

Протоколом № 8 від 15 червня 2016 року засідання Конкурсної комісії було затверджено рішення стосовно затвердження списку кандидатів, які подали документи для участі у конкурсі на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань.

Протоколом № 10 від 21 липня 2016 року засідання Конкурсної комісії було затверджено рішення допустити Позивача до участі у конкурсі на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань.

Відповідно до Протоколу засідання Конкурсної комісії від 01 листопада 2016 року № 16 Позивач за результатами тестування на знання законодавства був включений до списку кандидатів, які набрали необхідний прохідний бал, та відповідно до рішення Конкурсної комісії від 11 листопада 2016 року Позивач був допущений до співбесіди.

Позивач на засіданні Конкурсної комісії представив свою концепцію діяльності Державного бюро розслідувань, та пройшов співбесіду з присутніми на засіданні членами Конкурсної комісії.

Протоколом № 30 від 05 грудня 2016 року засідання Конкурсної комісії було затверджено перелік кандидатів, які допущені до участі у наступних етапах конкурсу за результатами проведених співбесід із зазначенням посади (посад), на яку (які) претендує кандидат .

Цим самим рішенням було вирішено питання щодо недопущення до участі у конкурсі Позивача. Як, зазначає позивач протокол № 30 від 05 грудня 2016 року та Рішення про недопущення до участі у конкурсі Позивача не були оприлюднені.

Позивач не погоджуючись з оскаржуваними рішенням Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України Про Державне бюро розслідувань, Державне бюро розслідувань с центральним органом виконавчої влади, що здійснює правоохоронну діяльність з метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.

Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України.

Відповідно до статті 11 Закону про ДБР Директор Державного бюро розслідувань призначається на посаду Президентом України за поданням Прем'єр-міністра України відповідно до подання комісії з проведення конкурсу на зайняття посади Директора Державного бюро розслідувань.

Організацію та проведення конкурсу здійснює Конкурсна комісія відповідно до Закону про ДБР.

Процедура формування Конкурсної комісії передбачена частиною третьою статті 11 Закону про ДБР. Так, до складу Конкурсної комісії входять:

1) три особи, визначені Президентом України;

2) три особи, визначені верховною Радою України за поданням комітету Верховної Ради України, до предмета відання якого належать організація та діяльність органів досудового розслідування;

3) три особи, визначені Кабінетом Міністрів України.

Членами Конкурсної комісії можуть бути особи, які мають бездоганну ділову репутацію, вищу юридичну освіту, високі професійні і моральні якості, суспільний авторитет.

Не може бути членом Конкурсної комісії особа, якщо вона:

1) за рішенням суду визнана недієздатною або обмежена у цивільній дієздатності;

2) має судимість за вчинення злочину, не погашену або не зняту в установленому законом порядку (крім реабілітованої особи), або на яку протягом останнього року накладалося адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення, або яка притягалася судом до відповідальності за вчинення умисного злочину;

3) відповідно до вироку суду, що набрав законної сили, позбавлена права займатися діяльністю, пов'язаною з виконанням функцій держави, або обіймати певні посади.

Так, судом встановлено, що чинним законодавством визначено виключний перелік ознак, відповідно до яких особа не може стати членом Конкурсної комісії. При цьому, суд зазначає, що відсутність, у одного чи декількох з кандидатів, вищої освіти не може бути беззаперечною підставою вважати склад Конкурсної комісії не сформованим, з огляду на наступне.

Так у відповідності до частини третьої статті 11 Закону про ДБР, персональний склад Конкурсної комісії визначений Постановою Верховної Ради України від 29 березня 2016 року № 1041-VIII, Указом Президента України від 27 лютого 2016 року № 69, розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 29 лютого 2016 року № 125р, від 02 березня 2016 року № 150-р, від 30 березня 2016 року № 245-р та від 01 червня 2016 року № 496р. /

Так, від Верховної Ради України представниками у Конкурсній комісії визначені ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_6. Від Кабінету Міністрів України - ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3. Від Президента України - ОСОБА_9. ОСОБА_10. ОСОБА_11

Доказів оскарження прийнятих Верховною Радою України, Президентом України чи Кабінетом Міністрів України актів, яким визначено персональний склад Конкурсної комісії, станом на момент розгляду справи позивачем чи іншими сторонами у справі не надано.

Відповідно до наданих представником Верховної ради України матеріалів, а саме протоколу засідання Комітету № 40 від 16 лютого 2016 року, враховуючи величезний практичний досвід боротьби з корупцією і організованою злочинністю, необхідну правову (юридичну) підготовку, бездоганну ділову репутацію, високі професійні і моральні якості, суспільний авторитет, кандидатура ОСОБА_2, разом з двома іншими кандидатами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, була рекомендована Комітетом до складу Конкурсної комісії.

Зазначене рішення Комітету оформлено відповідною Постановою, яка з дотриманням вимог Закону України «Про регламент Верховної Ради України» зареєстрована у Парламенті 16 лютого 2016 року за реєстр. № 4069.

29 березня 2016 року Постанову «Про визначення представників Верховної Ради України у складі комісії з проведення конкурсу на зайняття посади Директора Державного бюро розслідувань» було прийнято Верховною Радою України 235-ма голосами «За».

Відповідно до статті 91 Конституції України Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші акти більшістю від її конституційного складу, крім випадків, передбачених цією Конституцією.

Згідно ч.1 статті 47 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» відповідно до частини другої статті 84, статті 91 Конституції України Верховна Рада приймає рішення виключно на її пленарних засіданнях після обговорення питань більшістю голосів народних депутатів від конституційного складу Верховної Ради, крім випадків, передбачених Конституцією України та цим Регламентом.

Рішення Верховної Ради приймаються шляхом відкритого поіменного голосування, крім випадків, передбачених цим Регламентом, коли проводяться таємне голосування шляхом подачі бюлетенів.

Голосування здійснюється народними депутатами особисто за допомогою електронної системи в залі засідань Верховної Ради або у визначеному для таємного голосування місці біля залу для пленарних засідань.

Відтак, судом встановлено, що Верховна рада України повністю дотримала порядок прийняття вказаної Постанови №1041-VIII, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 113 Конституції України та частини першої статті 1 та статті 4 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, що у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Статтею 117 Конституції України, якій кореспондує стаття 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Згідно із частиною третьою статті 49 вказаного Закону акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Пунктом 4 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9.11.2011 № 1156) (далі - Регламент) передбачено, що Кабінет Міністрів видає на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, у межах своєї компетенції постанови і розпорядження, обов'язкові для виконання.

Параграф 30 Регламенту визначає, що акти Кабінету Міністрів з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень.

Розпорядження Кабінету Міністрів видаються, зокрема, з кадрових та інших питань організаційно-розпорядчого характеру.

На виконання вищевказаних повноважень Кабінетом Міністрів України був визначений персональний склад Конкурсної комісії, зокрема, трьома членами комісії, розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 29.12.2016 № 125-р, від 02.03.2016 № 150-р. від 30.03.2016 № 245-р, від 01.06.2016 № 496-р.

Так, від Кабінету Міністрів України представниками у Конкурсній комісії визначені ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3

Доказів визнання розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.06.2016 № 496-р нечинним або незаконним позивачем в ході розгляду адміністративної справи не надано.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем в ході розгляду даної адміністративної справи не заявлялось позовних вимог щодо визнання протиправним розпорядження Кабінету Міністрів України про визначення персонального складу Конкурсної комісії в особі ОСОБА_3 від 01.06.2016 № 496-р чи постанови Верховної Ради України від 29 березня 2016 року № 1041-VIII.

За таких, обставин дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що при формуванні персонального складу комісії не було порушено чинного законодавства України, відтак у суду відсутні підстави для скасування рішень прийнятих Комісією з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань.

Крім того, з урахуванням наведених вище доводів в їх сукупності, суд також вважає необґрунтованими і похідні від наведених вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача вчинити дії.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно вимог статті 139 КАС України, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Суддя І.А. Качур