Справа № 522/4476/18
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/4476/18
Провадження 2-а/522/1019/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря - Фуцур Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом посилаючись на те, що 15.03.2018 співробітниками міграційної служби було виявлено громадянку соціалістичної республіки Вєтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

Зазначивши, що в результаті проведеної перевірки наявних документів та відібраних пояснень у відповідача було встановлено, що відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні - ухилився від виїзду після закінчення терміну перебування. Громадянка соціалістичної республіки Вєтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибула на територію України у 2017 року через КПП «Аеропорт-Бориспіль» по паспорту громадянина Вєтнаму для виїзду за кордон. По закінченню відповідного терміну перебуванні в Україні відповідач з території України не виїхала. На даний час паспортний документ відсутній, громадянка соціалістичної республіки Вєтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України знаходиться не законно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

15.03.2018 ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянки Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано її покинути територію України у термін до 16.03.2018 року. У визначений термін громадянка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з території України не виїхала.

З огляду на те, що є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, про що свідчить його ухилення від добровільного виїзду, відсутність родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, а також коштів на повернення, документів, просив прийняти рішення про затримання відповідача з метою забезпечення видворення за межі території України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, та зазначив, що паспорт у відповідача співробітники міграційної служби не вилучали, останній у нього відсутній. Відповідач не зможе виконати рішення про примусове повернення до країни походження, тому вимушені звернутись до суду з даним позовом про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відповідач за допомогою перекладача та у присутності захисника - ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Між тим відповідач підтвердила, що знаходиться на території України з 2017 року, пояснила, що потрапила на територію України через КПП «Аеропорт-Бориспіль».

Підтвердила що в країні походження її ніхто не переслідує.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 р., ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 р., задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Судом встановлено, що 15.03.2018 співробітниками УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області було виявлено громадянина соціалістичної республіки Вєтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В результаті проведеної перевірки наявних документів та відібраних пояснень у відповідача було встановлено, що відповідач знаходиться на території України без документів на право проживання в Україні. Громадянка соціалістичної республіки Вєтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибула до України у 2017 році на підставі паспорта громадянина соціалістичної республіки Вєтнам, мета поїздки відповідач зазначила - для працевлаштування.

Перевіркою було встановлено, що відповідач порушила правила перебування іноземців в Україні - проживала без дозвільних документів на право проживання в Україні. На даний час відповідач на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №000278 від 15.03.2018 року зафіксовано, що на даний час громадянка соціалістичної республіки Вєтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України знаходиться не законно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

15.03.2018 року у відношенні відповідача працівниками міграційної слубжи було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 203 КУпАП, згідно якої на відповідача накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510, 00 грн..

15.03.2018 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення №64 про примусове повернення в країну походження громадянка соціалістичної республіки Вєтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 16.03.2018.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

У визначений термін громадянка соціалістичної республіки Вєтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з території України не виїхала через відсутність паспорту та не бажання покинути країну, не має коштів на придбання квитків. Будь-яких дій щодо повернення паспорту не здійснила.

Підстави для застосування судом положень статті 289 КАС, щодо застави з боку відповідача не доведенні, доказів можливості отримання з країни походження грошей та відновлення паспорту на виїзд в короткий термін не пред'явлено.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Положеннями ч. 1 ст. 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до п. 2.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.12., № 353/271/150, зареєстрованої в Мін'юсті 21.05.12р. за № 806/21119, у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

Проте зазначені документи необхідні для видворення.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм адміністративного законодавства, у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих особу відповідача, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянинки соціалістичної республіки Вєтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Таким чином, оскільки громадянка соціалістичної республіки Вєтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовилсь виконувати рішення про примусове повернення; у відповідача відсутні документи на право перебування на території України, а також легального перетину державного кордону України; відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України " про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, а тому суд вважає за можливе позовні вимоги в частині примусового видворення задовольнити.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а ( К/9901/18К/9901/3821/18).

З огляду на те, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України, відсутній паспорт, є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, що підтверджується її ухиленням від добровільного виїзду, відсутність коштів на повернення до країни походження, а також документів на повернення, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,- задовольнити.

Затримати громадянку Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 16.09.2018 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішення суду відповідно до вимог п.3 ч.2 ст. 371 КАС України підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення суду виготовлено 19.03.2018 року.

Суддя Р.Д. Абухін

19.03.18