Справа № 823/207/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року справа № 823/207/18
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Паламара П.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
18.01.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (03167, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6 ), третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) в якому просить:

-визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України (пункт 8 протоколу №133 від 22.12.2017 року) про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

-зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у відповідності до ст. 16 Закону України Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року та здійснити її виплату.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. В обгрунтування своєї позиції зазначили, що позивач, як військовозобов`язаний, був призваний на спеціальні збори та брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, внаслідок чого отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби та 2 групу інвалідності. Крім того, зазначили, що відповідно до ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2013, №975, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги, а днем виникнення такого права є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, однак за результатами розгляду заяви отримав відмову, викладену в протоколі від 22.12.2017 №133. Позивач та його представник вказане рішення вважають протиправним та таким, що суперечить законодавству України.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, уповноваженого представника в судове засідання не направив, відзив на адміністративний позов до суду не подав.

Представник третьої особи в судовому засіданні 21.02.2018 просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В судовому засіданні 14.03.2018 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнибильській АЕС у 1986 році (категорія 1) та відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 , з відміткою «перереєстровано».

Відповідно до даних зазначених у військовому квитку, серії НОМЕР_2 від 13.11.1982, позивач з 24.07.1986 по 23.12.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС. Доза опромінення становить 16,065 ранг.

Архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 18.12.2014 № 179/1/16135, підтверджено, що позивач як військовозобов`язаний приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС у складі в/ч 57278.

Протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №2326 від 31.08.2017, встановлено, що захворювання солдата у запасі ОСОБА_1 , пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

19.09.2017 обласною МСЕК №1, на підставі акту огляду МСЕК №5832, видано довідку серії 12 ААА, №012742, згідно якої ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності.

Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА, №871261 від 19.09.2017 встановлено причину інвалідності ОСОБА_1 - захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

20.09.2017 управлінням праці та соціального захисту населення Черкаської РДА, ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_3 , відповідно до якого, позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни.

22.12.2017, за результатом розгляду заяви позивача, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум складено протокол №133, згідно якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги в зв`язку з тим, що інвалідність встановлено в понад 3-х місячний строк після закінчення зборів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, викладеним у протоколі №133, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи спірним правовідносинам правову оцінку суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані: Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992, №2232-XII (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), (далі - Закон №2232-XII), Законом України Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991, №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року (далі - Порядок №975).

Відповідно до ст. 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992, №2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 3 Закону №2011-XII, дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно ч. 1, ст. 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.6, ч.2, ст.16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується, серед іншого, у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Порядок №975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Пунктом 3 Порядку №975, визначено, що у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Суд, після детального дослідження письмових доказів у справі, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, при вирішення справи по суті, виходить з наступного.

З приводу посилань позивача на Порядок №975, в контексті набуття права на одноразову грошову допомогу датою встановлення інвалідності, відповідно до довідки МСЕК, суд зазначає.

Матеріалами справи підтверджено наявність причинно-наслідкового зв`язку між виконанням позивачем обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановленням йому інвалідності. Проте суд наголошує що одноразова грошова допомога не може бути призначена базуючись тільки на положеннях Порядку №975, в зв`язку з тим що він визначає механізм призначення і виплати допомоги, відтак його положення потрібно трактувати в контексті та сукупності з нормативно-правовим актом, який визначає основні засади призначення допомоги, а саме - Закон України Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

З аналізу положень Закону України Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку №975, судом зроблено висновок, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовозобов`язаному, якого призвано на спеціальні збори, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного, військовозобов`язаному при виконанні обов`язків військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, але внаслідок захворювання, що мали місце в період, цих зборів. При чому право на отримання одноразової грошової допомоги набувається з моменту встановлення військовозобов`язаному інвалідності, за умови якщо вона встановлена не пізніше трьох місяців після закінчення зборів.

На підставі викладеного, беручи до уваги що позивач брав участь у спеціальних зборах до 23.12.1986 а інвалідність встановлено 19.09.2017, суд вважає позовні вимоги не обгрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає відмову Міністерства оборони України викладену в протоколі комісії Міністерства оборони України № 133 від 22.12.2017 обгрунтованою та такою що прийнята згідно вимог законодавства, а тому, адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Відповідно ч.5, ст. 139 КАС України, вимог щодо стягнення судових витрат понесених відповідачем заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар