Справа № 335/10619/17
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку спрощеного позовного провадження)

7 березня 2018 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 р. ОСОБА_1 в особі представника адвоката ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльності щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії по другій групі інвалідності з 28.10.2014 за три останніх роки, що передують зверненню із заявою про призначення пенсії за інвалідністю (2014, 2015, 2016 рр.) та зобов'язання призначити пенсію за другою групою інвалідності з 28.10.2014 за три останніх роки, що передують зверненню із заявою про призначення пенсії по інвалідності (2014, 2015, 2016 рр.), провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування позову зазначав, що 07.12.2016 представник позивача на підставі довіреності від 23.11.2016, посвідченої в.о. начальника Запорізького слідчого ізолятору УДПТС в Запорізькій області, звернувся до УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, із заявою про виплату пенсії по інвалідності. До заяви додав необхідні документи. Проте, у прийнятті документів було відмовлено із посиланням на те, що довіреність не оформлена та не посвідчена належним чином. Тому, представник надіслав необхідні документи поштою, проте жодної інформації не отримав. В подальшому на адвокатський запит представнику було надано відповідь про необхідність звернення особисто ОСОБА_1 або через законного представника та надання оригіналів документів. У квітні 2017 р. представник позивача повторно подав документи. Листом відповідача від 12.05.2017 № 2566/02 у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності було відмовлено із посиланням на невідповідність довіреності вимогам ст. 40 Закону України «Про нотаріат», п.п. 5.4.9 Наказу Міністерства юстиції України від 31.12.2008 № 23687/5, який втратив чинність, та невірність зазначення прізвища позивача у довідці про його місцезнаходження.

Позивач, вважає дії відповідача з неприйняття документів для оформлення пенсії неправомірними, та зазначає, що днем звернення за пенсією є 07.12.2016, тобто день відправки поштою необхідних документів. Позивачу було встановлено 2 групу інвалідності 28.10.2014, коли він відбував покарання на території, що тимчасово не підконтрольна державній владі України. Після його прибуття до Запорізького слідчого ізолятора було проведено повторний огляд 08.08.2016, акт огляду МСЕК отримано 15.09.2016. Таким чином, пенсія має бути призначена ОСОБА_1 з 28.10.2014. З наведених підставі просив позов задовольнити.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2017 відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

13.10.2017 до суду надійшли письмові заперечення на позов, в обґрунтування яких зазначено, що 07.12.2016 представник позивача ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності своєму довірителю ОСОБА_1, який з 13.06.2016 по теперішній час утримується в Запорізькому слідчому ізоляторі. Відповідач при прийманні документів перевірив правильність оформлення заяви, відповідність викладених в ній відомостей про особу даним паспорта, зміст та належне оформлення наданих документів. Після чого відповідачем було відмовлено у прийнятті документів у зв'язку із наданням неналежно оформленої довіреності представника позивача. Крім того, представником позивача були подані незавірені копії документів для призначення пенсії позивача, та в довідках наданих ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» обидва рази прізвище позивача було вказано не вірно, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_1 замість ОСОБА_1. Посилання представника позивача, що пакет документів ним був надісланий поштовим відправленням, не підтверджено жодними доказами.

26.05.2017 позивач надав усі необхідні оригінали документів з належно оформленою та завіреною довіреністю, тому з 26.05.2017 йому була призначена пенсія по 2 групі інвалідності.

До того ж, представник відповідача посилався на приписи ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності, що позивачем не було зроблено. Тому, пенсія по 2 групі інвалідності позивачу призначена з дня звернення позивача за призначенням пенсії. Також в письмових запереченнях зауважено, що первинне встановлення 2 групи інвалідності позивачу не підтверджено доказами, окрім копії виписки з історії хвороби. З вказаних підстав представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2017 призначено судовий розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Від представника позивача та представника відповідача через канцелярію суду надійшла заява про проведення судового засідання за їх відсутності в порядку письмового провадження без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. Проти постановлення рішення за їх відсутності не заперечували.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII, згідно з яким КАС України викладено у новій редакції.

Підпунктом 10 п. 1 Перехідних положень КАС України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, зокрема справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2018 витребовувались докази у справі, та ухвалено продовжувати розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання відповідно до ст.ст. 257, 263 КАС України.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, у період з 11.06.2012 по 11.04.2014 та з 13.06.2016 по теперішній час утримується в Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області (на даний час - Державна установа «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України).

З позовної заяви вбачається, що 07.12.2016 представник позивача на підставі довіреності від 23.11.2016, посвідченої в.о. начальника Запорізького слідчого ізолятору УДПтС в Запорізькій області, звернувся до УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, із заявою про виплату пенсії по інвалідності. До заяви додав необхідні документи: довідку про місцезнаходження ОСОБА_1, виписку з акту огляду МСЕК серії АВ № 0673263 від 08.08.2016, паспорт ОСОБА_1, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1, трудову крижку ОСОБА_1, свідоцтво про шлюб ОСОБА_1, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, довіреність від імені ОСОБА_1, паспорт на ім'я ОСОБА_3, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_2

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 про призначення пенсії по інвалідності від 07.12.2016 (а.с. 8). Однак, доказів подання цієї заяви до УПФУ в Вознесенівському районі м. Запоріжжя суду не надано.

Як зазначав представник позивача ОСОБА_2, в прийнятті цих документів йому було відмовлено в зв'язку з тим, що надана довіреність не є нотаріально посвідченою, що, на думку відповідача, суперечить положенням ст. 40 Закону України «Про нотаріат».

22.02.2017 представник позивача з адвокатським запитом звернувся до УПФУ в Вознесенівському районі м. Запоріжжя, в якому просив повідомити, чи приймалось рішення за заявою про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 від 07.12.2016, та чи направлялось це рішення на його та довірителя адресу (а.с. 9).

24.02.2017 УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя надало відповідь на адвокатський запит, в якій повідомлено, що ОСОБА_1 необхідно особисто або через законного представника на підставі виданої йому довіреності, оформленої належним чином відповідно до ст. 40 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 2.5 п. 2 гл. 4 наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» звернутися до УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя та надати пакет документів: оригінал паспорту, оригінал трудової книжки, оригінал ідентифікаційного коду, оригінал документів про навчання, довідка МСЕК, довідки про стаж роботи та заробітну плату (а.с. 10).

10.03.2017 представник позивача направив до ГУПФУ в Запорізькій області скаргу про перевірку законності дій начальника УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, яка 07.12.2016 відмовилась приймати оригінали документів для призначення пенсії ОСОБА_1 (а.с. 12).

16.03.2017 ГУ ПФУ в Запорізькій області надало відповідь за № 2168/02, якою повідомило ОСОБА_2, що за інформацією УПФУ в Вознесенівському районі м. Запоріжжя останнім були отримані надіслані ним копії документів на ОСОБА_1 В той же час, листом від 27.02.2017 № 3053/03 повідомлено про необхідність надання документів в оригіналах при призначенні заявнику пенсії, а також повідомлено, що після надання до управління вищезазначених документів (в оригіналах та копіях) можливо буде повернутись до розгляду питання призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності (а.с. 13).

12.05.2017 Центральне об'єднане управління ПФУ м. Запоріжжя листом № 2566/02 повідомило представника позивача про те, що заява на призначення пенсії має бути подана особисто, або через законного представника на підставі виданої йому довіреності, оформленої належним чином, відповідно до ст. 40 Закону України «Про нотаріат». Також, листом повідомлено, що у відповіді від 07.04.2017 № 2/10-2649, яка надана ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор», невірно вказано прізвище затриманого. Призначення пенсії можливе тільки у разі подання документів, наданих відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 14).

З 26.05.2017 позивач перебуває на пенсійному обліку у Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, який є правонаступником УПФУ у Вознесенівському (раніше Орджонікідзевському) районі м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії по ІІ групі інвалідності з 28.10.2014 за три останніх роки, що передують зверненню із заявою про призначення пенсії за інвалідністю, у зв'язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Частиною 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації частини доходів. При цьому, компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначений порядок звернення громадян України за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності.

У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права.

Частиною 5 ст. 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, про призначення пенсії по інвалідності, яка зареєстрована в УПФУ в Вознесенівському районі м. Запоріжжя 12.12.2016. До заяви надав довідку про місцезнаходження ОСОБА_1, виписку з акту огляду МСЕК серії АВ № 0673263 від 08.08.2016, паспорт ОСОБА_1, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_1, трудову книжку ОСОБА_1, військовий квіток, свідоцтво про шлюб ОСОБА_1, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, довіреність від імені ОСОБА_1, копію паспорта на ім'я ОСОБА_3, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_2

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 випливає, що відповідачем позивачу (його представнику) 26.12.2016 за № 362/к-9 надано відповідь на його заяву про необхідність звернення до управління ПФУ про призначення пенсії особисто або через законного представника на підставі виданої йому довіреності з пакетом необхідних документів.

Отже, із зазначеного випливає, що 12.12.2016 представник позивача звертався до відповідача із заявою та пакетом документів про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності. Однак, відповідачем надано відповідь, зокрема, про надання належним чином завіреної довіреності представника позивача, відповідно до ст. 40 Закону України «Про нотаріат», п.п.2.5 п. 2 гл. 4 наказу МЮУ від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Тобто, ОСОБА_1 фактично відповідачем відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв'язку з ненаданням його представником належної довіреності та пакету документів, а саме: оригіналу паспорту, оригіналу трудової книжки, оригіналу ідентифікаційного коду, оригіналу документів про навчання, довідки про стаж роботи та заробітну плату.

В матеріалах справи міститься довіреність від 23.11.2016, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі укладеного з повіреним усного договору-доручення, уповноважив ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, представляти його інтереси з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах та організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в органах нотаріату, всіх судових та правоохоронних органах України, органах ПФУ, органах ДМС України, органах МОЗ України, органах державної виконавчої служби України з будь-яких питань, в тому числі з питань оформлення та отримання належних пенсії, субсидій, інших належних соціальних та будь-яких інших виплат, а також ведення від імені ОСОБА_1 будь-яких справ. Довіреність посвідчено виконуючим обов'язки начальника Запорізького слідчого ізолятору Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (а.с. 3).

Частиною 3 ст. 244 Цивільного кодексу України визначено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про нотаріат» до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються довіреності осіб, які тримаються в установах виконання

покарань чи слідчих ізоляторах, посвідчені начальниками таких установ чи слідчих ізоляторів.

За приписами ст. 40 Закону України «Про нотаріат» посвідчення заповітів і довіреностей посадовими особами, зазначеними в цій статті, проводиться з дотриманням вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Ця стаття кореспондується з приписами ст. 245 Цивільного кодексу України.

Як передбачено частиною 3 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком тих примірників, що залишаються у справах нотаріуса, а також дублікатів нотаріальних документів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів. Зразок, опис, порядок витрачання, зберігання, обігу та звітності спеціальних бланків нотаріальних документів установлюються Кабінетом Міністрів України.

Вимоги до складання довіреностей, які прирівнюються до нотаріально посвідчених визначені Порядком посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 № 419.

Так, пп. 8 та 9 цього Порядку визначено, що тексти заповітів і довіреностей повинні бути написані зрозуміло і чітко; дати в тексті посвідчуваних заповітів і довіреностей щонайменше один раз позначаються словами.

У заповітах і довіреностях прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, а також місце їх проживання зазначаються повністю.

Не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця прокреслюються. Виправлення вносяться у присутності заповідача або довірителя та застерігаються посадовою, службовою особою перед підписами заповідача або довірителя, повторюються в кінці посвідчувального напису та скріплюються підписом посадової, службової особи і печаткою установи, закладу, судновою печаткою, печаткою установи виконання покарань, слідчого ізолятора, печаткою служби експедиції, яка застосовується для посвідчення офіційних документів.

На заповітах і довіреностях заборонено проставляти печатку для рецептів, листків непрацездатності, довідок тощо.

Виправлення вносяться за згодою заповідача або довірителя до всіх примірників заповіту чи довіреності так, щоб усе помилково написане, а потім закреслене можна було прочитати. Якщо в тексті заповіту слова "житловий будинок" виправлено на слова "одна друга частина житлового будинку", то виправлене слід застерегти так: "Закреслені слова "житловий будинок" не читати, написаному "одна друга частина житлового будинку" вірити".

Якщо заповіт чи довіреність викладено неправильно або неграмотно (чи складено з порушенням вимог законодавства), посадова, службова особа пропонує фізичній особі, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії, скласти новий заповіт чи довіреність.

Для посвідчення заповіту і довіреності посадовими, службовими особами на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи за формами, затвердженими Мін'юстом.

Посвідчувальний напис: може бути розміщений як на лицьовому, так і на зворотному боці заповіту чи довіреності; повинен бути написаний зрозуміло, чітко, без підчисток, виправлення - застережені підписом посадової, службової особи та скріплені печаткою; вчиняється у день посвідчення заповіту чи довіреності.

Для вчинення посвідчувального напису може застосовуватися штамп з відповідним текстом.

Крім цього, детальніше вимоги до складання довіреностей викладені в пунктах 26 та 28 цього Порядку.

Відповідно до цих пунктів Порядку, посадові, службові особи посвідчують довіреність, складену однією особою на ім'я одного або кількох представників або осіб, яких представляють, з чітко визначеними юридичними діями, що належить вчинити.

Довіреність на вчинення правочину, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто довірителем (наприклад, довіреність на вчинення заповіту або на подання повіреним до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини), посадовою, службовою особою не посвідчується.

У тексті довіреності зазначаються місце і дата її складення (підписання), прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання представника і особи, яку представляють, а в разі потреби - посади, які вони займають. У довіреності на ім'я адвоката зазначаються місце і дата її складення (підписання), прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання особи, яку представляють, у разі потреби - посада, яку вона займає, а також прізвище, ім'я, по батькові адвоката, номер і дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, організаційна форма здійснення адвокатської діяльності.

У довіреності зазначається строк, на який вона видана. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

Строк дії довіреності зазначається словами.

Довіреність, у якій не зазначена дата її посвідчення, є нікчемною.

Дослідивши довіреність від 23.11.2016, видану ОСОБА_1, який уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси, зокрема, в органах Пенсійного фонду України, суд встановив, що в довіреності зазначено місце і дата її складення (підписання), прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання представника і особи, яку представляє представник, довіреність посвідчена в.о. начальника Запорізького слідчого ізолятору УДПС України в Запорізькій області та на ній стоїть гербова печатка ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ.

Отже, ця довіреність, хоча і містить орфографічні описки, проте відповідає усім зазначеним вимогам, які ставиться до складання довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що відповідач не мав законних підстав на відмову у прийнятті документів про призначення пенсії за інвалідністю від ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності від 23.11.2016 в інтересах ОСОБА_1.

Разом із тим, суд не приймає посилання відповідача на п. 5.4.9 наказу Міністерства юстиції України від 31.12.2008 № 2368/5 «Правил ведення нотаріального діловодства» у своій відповіді на звернення ОСОБА_2 стосовно призначення пенсії по інвалідності за № 2566/02, оскільки наказ Міністерства юстиції України від 31.12.2008 № 2368/5 втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, тобто ще у кінці грудня 2010 року. При цьому, спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли у грудні 2016 року.

Щодо подання документів до відповідача про призначення пенсії за інвалідністю суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, згідно з ч. 1 ст. 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначений порядок звернення громадян України за призначенням (перерахунком) пенсії.

За приписами ст. 44 цього Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі за текстом - Порядок № 22-1), визначений перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Абз. 1, 2 п. 2.2 цього Порядку визначено, що до заяви про призначення пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.

Відповідно до пп. 1-4 п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

2)документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Період перебування на інвалідності у зв'язку із нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК).

Період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01 січня 2010 року на підставі записів у трудовій книжці, а починаючи з 01 січня 2010 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку;

3)для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3до Положення).

За бажанням пенсіонера у період з 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 01 липня 2000 року (додаток 1).

За бажанням особи для додаткового виключення періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до абзацу третього частини першої статті 40 Закону за період з 01 липня 2000 року до 01 січня 2005 року подається довідка з місця роботи про період такої відпустки.

Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку;

4)документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Відповідно до п. 2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

З наданих суду документів та заяви про призначення пенсії вбачається, що представником ОСОБА_1 надано відповідачеві усі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, визначені Порядком № 22-1.

Стосовно тверджень відповідача про наявність в довідках № 2/10/2649 від 07.04.2017 та №2/10/3508 від 18.05.2017, виданих ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» описок в прізвищі позивача, суд зазначає, що дійсно в цих довідках зроблені описки у прізвищі позивача. Проте, в матеріалах пенсійної справи та матеріалах справи міститься довідка від 06.12.2016 № 2/10-6900, видана Запорізьким слідчим ізолятором УДПС України в Запорізькій області, якою повідомлено, що ОСОБА_1 утримувався в Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області з 11.06.2012 по 11.04.2014, та з 13.06.2016 по теперішній час. Тобто, довідка від 06.12.2016 № 2/10-6900 про місцезнаходження позивача була надана відповідачеві раніше, та не містила описок в прізвищі ОСОБА_1

Суд наголошує на тому, що у даній справі не є спірним питанням призначення позивачу пенсії по другій групі інвалідності. Спірним питанням є виплата ОСОБА_1 пенсії по другій групі інвалідності з 28.10.2014, тобто за останні три роки, що передують зверненню із заявою про призначення пенсії.

Разом із тим, виходячи із зазначеного позивачем періоду, він вказує саме про 2 роки 2 місяці, що передують зверненню з 28.10.2014 по 07.12.2016.

Однак, суд не приймає твердження представника позивача на ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з огляду на таке.

Як було встановлено судом, 12.12.2016 представником позивача подані до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, документи для призначення пенсії по інвалідності, що підтверджується штемпелем УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про отримання та реєстрацію заяви про призначення пенсії.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності.

Відповідно до ст. 34 Закону № 1058-ІV пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Інвалідам, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих інвалідів провадиться тільки за їх заявою.

В матеріалах справи міститься акт огляду МСЕК від 08.08.2016 № 315, згідно з яким ОСОБА_1 при переогляді встановлена інвалідність 08.08.2016 на строк до 01.09.2018.

Також наявна виписка з акту огляду медико-соціальною експертної комісії до довідки серії АВ № 0673263, в якій зазначено про повторний огляд ОСОБА_1

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2018 у КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР витребовувались відомості щодо первинної та повторної дати встановлення ОСОБА_1 інвалідності. 21.02.2018 КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР надана відповідь від 20.02.2018 № 154, якою повідомлено суд, що у КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР відсутня медико-експертна документація з питання первинного огляду ОСОБА_1 на предмет встановлення групи інвалідності.

Отже, з вказаного свідчить, що інвалідність ОСОБА_1 встановлено вперше 08.08.2016.

Суд не погоджується з твердженням представника позивача про те, що позивачу первісно встановлено 2 групу інвалідності 28.10.2014, коли він відбував покарання на території тимчасово непідконтрольній владі України, оскільки доказів стосовно встановлення позивачу другої групи інвалідності саме 28.10.2014 суду не надано.

Виписка з історії хвороби засудженого ОСОБА_1 № 411, яку надав суду представник позивача, не підтверджує факту встановлення другої групи інвалідності, оскільки документом, який підтверджує факт встановлення інвалідності є акт огляду медико-соціальної експертної комісії або виписка з такого акту. Однак, ні позивачем, ні його представником цих доказів суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Центрального об'єднаного управління ПФУ м. Запоріжжя щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії по другій групі інвалідності саме з 28.10.2014 за три останні роки, що передують зверненню із заявою про призначення пенсії за інвалідністю.

При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_1 була встановлена друга група інвалідності 08.08.2016, а представник позивача звернувся до УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя лише 12.12.2016, тобто через чотири місяці після встановлення позивачу інвалідності, а тому датою призначення пенсії по інвалідності повинна бути дата звернення представника позивача до органів ПФУ з заявою про призначення такої пенсії, тобто 12.12.2016.

Крім цього, слід звернути увагу, що положеннями ст. 46 Закону № 1058-ІV визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач не має право на виплату пенсії по інвалідності з 28.10.2014, оскільки положення ст. 46 Закону № 1058-ІV стосуються саме нарахованої суми пенсії. У даному випадку пенсія не призначалась та не нараховувалась з 28.10.2014.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання протиправної бездіяльності Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 12.12.2016 та зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 12.12.2016 та провести перерахунок і виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Згідно з абзацем 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат, та враховуючи немайновий характер позовних вимог, суд присуджує до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 640 гривень, за ставкою станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 8, 9, 14, 15, 19, 32, 43, 59, 72-77, 90, 94, 139, 143, 160, 168, 189, 243-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295, 370, пп. 10 п. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 12.12.2016.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 12.12.2016 та провести перерахунок і виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути на користь Держави Україна судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення прийнято за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні, вступну та резолютивну частину рішення складено 7 березня 2018 р. У повному обсязі рішення складено 12 березня 2018 р.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шалагінова