Справа № 804/18891/14
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2018 року

Київ

справа №804/18891/14

адміністративне провадження №К/9901/4912/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення заборгованості, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Туркіної Л.П., Дурасової Ю.В., Коршуна А.О.,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (далі - УПФ України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» (далі - КЗ «Дніпродзержинська МЛШМД «Дніпропетровської облради», в якому просило стягнути заборгованість у розмірі 80 137,90 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначав, що в порушення частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач в період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року не сплатив фактичні втрати на виплату та доставку пенсій, що призвело до утворення недоїмки у розмірі 80 137,90 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року апеляційну скаргу УПФ України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська задоволено; постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року скасовано; позов задоволено; стягнуто з КЗ «Дніпродзержинська МЛШМД» Дніпропетровської облради» на користь УПФ України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по Списку № 1 у розмірі 80 137,90 грн.

У касаційній скарзі КЗ «Дніпродзержинська МЛШМД» Дніпропетровської облради» заявив вимогу про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Дніпродзержинське об'єднане УПФ України Дніпропетровської області (правонаступник УПФ України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська) в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума заборгованості підприємства складається із сум фактичних витрат по пільговим пенсіям за Списком № 1, призначеним відповідно до пункту «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплачених пенсіонеру Лаптєвій Аллі Михайлівні за період з 2010 року по 2014 рік. Складені позивачем у 2014 році розрахунки направлені відповідачу з порушенням строків, визначених Інструкцією «Про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України».

Скасовуючи таке рішення та задовольняючи позов, апеляційний суд вказав на наявність у КЗ «Дніпродзержинська МЛШМД» Дніпропетровської облради» обов'язку відшкодувати УПФ України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскарженого судового рішення - без змін, оскільки відсутні підстави для його скасування.

Як встановили суди попередніх інстанцій, КЗ «Дніпродзержинська МЛШМД «Дніпропетровської облради» зареєстровано як юридичну особу виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради від 16 липня 1992 року та зареєстровано як платника страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, що перебуває на обліку в УПФ України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська за № .

УПФ України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська визначено заборгованість у відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, яка складається із сум фактичних витрат по пільговим пенсіям за Списком № 1, призначеним відповідно до пункту «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплаченим пенсіонеру Лаптєвій А.М. за період з 2010 року по 2014 рік на загальну суму 83 769, 93 грн., в тому числі:

- за 2010 рік на суму 3921, 60 грн.;

- за 2011 рік на суму 22 272, 69 грн.;

- за 2012 рік на суму 21 277, 44 грн.;

- за 2013 рік на суму 21 778, 92 грн.;

- за 2014 рік на суму 14 519, 28 грн.

Наявність витрат позивача на вказану суму підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій. Витрати відповідачем не відшкодовані.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 серпня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФ України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за Списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 01 січня 2005 року за рахунок коштів ПФ України, а з 01 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Отже, обов'язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, в частині пенсій призначених у порядку статті 13 Закону № 1788-ХІІ, покладений на підприємства.

Розмір сум на відшкодування на поточний рік витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається у повідомленнях, які формуються працівниками Пенсійного фонду України, а підприємства щомісяця, до 25-го числа, вносять до Пенсійного фонду визначену у повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (підпункти 6.4, 6.8 пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зі змінами та доповненнями).

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами ПФУ у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини п'ятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Таким чином, на підставі аналізу вищезазначених норм права Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п'ятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), не застосовуються.

За вказаними обставинами суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність обов'язку відповідача відшкодувати Управлінню витрати на виплату та доставку пенсій, які згідно з розрахунком, призначені працівнику відповідача відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

З огляду на зазначене, суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд ухвалив судове рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у справі № 804/18891/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Судді Верховного Суду