Справа № 573/186/18
Суддя: Черкашина М. С.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/186/18
Номер провадження 2-а/573/7/18
РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він перебуває на посаді виконроба філії «Сумська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Сумський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України». 25 січня 2018 року інспектором УПП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР № 965911 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 020 грн. за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг. Позивач вважає зазначену постанову незаконною за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та вказує, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП винесена із суттєвими порушеннями.

Зокрема зазначає, що відповідач в оскаржуваній постанові не обґрунтував в чому саме полягає неналежне утримання автомобільних доріг. При розмові з інспектором було зясовано, що на 17 км автомобільної дороги КПП «Рижівка-Білопілля-Миколаївка-Лебедин-Лантратівка» не розчищений сніг та не оброблено протиожеледним матеріалом проїзджу частину дороги, що спричинило сніговий накат та зимову слизькість товщиною від 1,5 см до 3 см. Хоча, відповідно до таблиці 6.1 Єдиних правил зимового утримання автомобільних доріг П Г. 1-218-118:2005, допустима товщина снігового та снігово-льодового накату на автомобільних дорогах 4 категорії ( до якої належить автомобільна дорога № Т-19-06 КПП «Рижівка-Білопілля-Миколаївка-Лебедин-Лантратівка») не може перевищувати 60 мм.

Відповідно до п. 3.1.18 ДСТУ 3587-97 усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації.

Згідно із п. 5.4.2, п. 5.4.13 Технічних правил ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України П-Г.1-218-113:2009, затверджених наказом Державної служби автомобільних доріг України № 320 від 01.07.2009, боротьба з зимовою слизькістю включає заходи по запобіганню, ліквідації ожеледиці та сніжно-льодового накату. При снігопадах з інтенсивністю більше за 8 см/год снігоочищення виконують одночасно з розподіленням протиожеледного матеріалу.

Дані обставини підтверджуються копіями журналів № 1 та № 2 обліку роботи по зимовому утриманню автомобільної дороги та загального журналу робіт філії «Сумська ДЕД» по експлуатаційному утриманню доріг загального користування, а саме : що 18, 20, 21, 23 та 25 січня 2018 року технікою філії за вказаний період було відпрацьовано 32 год., оброблено протиожеледними матеріалами 41 км, при очищенні від снігу виконано 182 км/проходів та використано 39 тон протиожеледного матеріалу, зокрема і на 17 км автомобільної дороги КПП «Рижівка-Білопілля-Миколаївка-Лебедин-Лантратівка».

Таким чином, до моменту винесення оскаржуваної постанови філією «Сумська ДЕД» вживались всі необхідні заходи по очищенню від снігу проїжджої частини дороги та ліквідації снігового накату та зимової слизькості дорожнього полотна. Тобто, факти, викладені відповідачем у постанові є безпідставними, недоведеними та не обґрунтованими жодними доказами.

Крім того, зазначає, що власником автомобільних доріг Сумської області є не ДП «Сумський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», а Служба автомобільних доріг у Сумській області. Посилаючись на викладені вище обставини на надаючи до суду копії письмових доказів, ОСОБА_1 просить скасувати постанову інспектора УПП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії БР № 965911 від 25 січня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

05 березня 2018 року за заявою позивача у справі замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Сумській області на належного - інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 ( а.с. 47-48).

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить розглянути справу на підставі наданих ним доказів ( а. с. 52).

Відповідач інспектор УПП в Сумській області лейтенант поліції ОСОБА_2 у судове засідання також не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи через Управління патрульної поліції в Сумській області ( а.с. 49, 51).

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси та просити про їх захист.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 6 КАС України).

Усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 8 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч. 1 ст. 140 КпАП України настає у разі порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 140 віднесено до компетенції органів Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.

Частинами четвертою та пятою статті 258 КУпАП визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що 25 січня 2018 року інспектором ВБДР УПП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 965911 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 020 грн.

Зокрема, інспектором встановлено, що 25 січня 2018 року посадовою особою - виконробом філії Сумського ДЕД ДП «Сумський облавтодор» ОСОБА_1, який є відповідальною особою за утримання автомобільної дороги КПП «Рижівка-Білопілля-Миколаївка-Лебедин-Лантратівка», на 17 км не вжито заходів щодо розчищення снігу та не оброблено протиожеледним матеріалом проїзджу частину дороги (а. с. 6).

Згідно із доводами ОСОБА_1, які зазначені ним у адміністративному позові, на час винесення постанови він не був згодний з порушенням, виходячи з наступного.

Так, із копій журналів № 1 та № 2 обліку робіт із зимового утримання автомобільної дороги, що обслуговується філією «Сумська ДЕД», дорога Т-19-06 КПП «Рижівка-Білопілля-Миколаївка-Лебедин-Лантратівка» з км 5+721 по км 67+677 випадання снігу та виявлення зимової слизькості відбувалося о 8 год. 50 хв. 20 січня 2018 року, роботи по ліквідації яких були закінчені о 16 год. 30 хв. того ж дня. За цей час було очищено від снігу та посипано протиожеледним матеріалом автомобільну дорогу починаючи з 6+000 до 34+100 км. Роботи по усуненню снігового накату, чищення від снігу та слизькості вказаної дороги проводились 18, 20, 21, 23 та 25 січня 2018 року ( а.с. 7-10 ).

Відповідно до загального журналу робіт філії «Сумська ДЕД» по експлуатаційному утриманню доріг загального користування, 23 січня 2018 року здійснювалось очищення від снігу автомобільної дороги «Рижівка-Білопілля-Миколаївка-Лебедин-Лантратівка» та посипання протиожеледним матеріалом, а 25 січня 2018 року було посипання вказаної дороги протиожеледним матеріалом ( а.с. 11-13).

Із подорожніх листів вантажного автомобіля Сумської ДЕД, Білопіля ДРП-3, який здійснював виїзди за маршрутом автодороги «Рижівка-Білопілля-Миколаївка-Лебедин-Лантратівка» за 18, 20, 21, 23 та 25 січня 2017 року вбачається, що на вказаній автомобільній дорозі здійснювалася як очистка від снігу так і посипка протиожеледною сумішшю ( а.с. 14-23).

Таким чином, із наданих позивачем доказів вбачається, що філією «Сумська ДЕД» вживались необхідні заходи по очищенню від снігу проїжджої частини дороги та ліквідації снігового накату та зимової слизькості дорожнього полотна, починаючи з 18.01.2018 року до 25.01.2018 року, тобто дня винесення оскаржуваної постанови філією «Сумська ДЕД».

Крім того, позивач зазначає про те, що як доказ існування снігового накату та зимової слизькості у постанові інспектор наводить показання штангенциркуля, а саме : товщина сніжного накату становить від 1,5 см до 3 см.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць, зобовязані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зокрема, п. 3.1.18 ДСТУ 3587-97 усунення зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації.

Пунктом 5.4.2 Технічних правил ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України П-Г.1-218-113:2009, боротьба з зимовою слизькістю включає заходи по запобіганню, ліквідації ожеледиці та сніжно-льодового накату.

Згідно п. 5.4.13 Технічних правил, при снігопадах з інтенсивністю більше за 8 см/год. Снігоочищення виконують одночасно з розподіленням протиожеледного матеріалу.

Відповідно до Раціональної схеми мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення Білопільського району Сумської області автомобільна дорога № Т-19-06 КПП «Рижівка-Білопілля-Жовтневе(Миколаївка)-Лебедин-Лантратівка» належить до 4 категорії (а. с. 32-33).

У таблиці 6.1 Єдиних правил зимового утримання автомобільних доріг П Г, 1-218-118:2005, допустима товщина снігового та снігово-льодового накату на автомобільних дорогах 4 категорії не може перевищувати 60 мм (а. с. 34-35).

Таким чином, товщина сніжного накату, яка була встановлена інспектором Заїкою В.В., а саме : від 1,5 см до 3 см, є допустимою товщиною снігового та снігово-льодового накату на автомобільних дорогах 4 категорії , відповідно до Єдиних правил зимового утримання автомобільних доріг П Г. 1-218-118:2005.

Вирішуючи питання щодо дотримання відповідачем встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також обґрунтованості прийнятого рішення, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що на підставі встановлених та не спростованих відповідачем фактів, при оформленні матеріалів адміністративної справи та винесенні оскаржуваної постанови, інспектором Заїкою В.В. було допущено порушення вимог ст. ст. 268, 280, 283 КУпАП.

Таким чином, зважаючи на заперечення позивачем своєї вини, відповідач, мав би перед винесенням постанови, як суб'єкт владних повноважень, використовуючи надані йому повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення і довести їх правдивість під час розгляду справи в суді.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суду не відомо яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку при вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню у виді 1020 грн. штрафу.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про скоєне позивачем порушення, зазначене в оскаржуваній постанові від 25 січня 2018 року серії БР № 965611, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Крім того, відповідачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про необґрунтованість заявлених позовних вимог та правомірність прийнятого рішення як субєкта владних повноважень.

Отже, спростувати доводи ОСОБА_1, викладені ним у позовній заяві немає можливості, а будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь позивача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що інспектором ВБДР УПП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. А отже, винесена відповідачем постанова про адміністративне правопорушення протирічить положенням ст. 77 КАС України, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду з позовом позивач є звільненим від сплати судового збору відповідно до Постанови Пленуму ВАСУ № 2 від 23 січня 2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України з Управління патрульної поліції у Сумській області за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 140, 222, 251-252, 258, 293 КУпАП, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст. ст. 2, 5-6, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (паспорт серія МВ № 066916, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до інспектора ВБДР УПП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 (місце знаходження: 40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 18/1) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 965911 від 25 січня 2018 року, винесену інспектором ВБДР УПП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути в дохід держави за рахунок бюджетних асигнувань з субєкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Сумській області судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: