Справа № 810/3190/17
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2018 року справа № 810/3190/17
Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградовою О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
21 вересня 2017 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Київської обласної державної адміністрації (далі - відповідач) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

- визнати протиправною відмову відповідача в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту (поштова адреса: вул. Гайок, м. Біла Церква, Київська обл.);

- зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 р. відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 1 березня 2016 р. в адміністративній справі № 810/4571/16, яка набрала законної сили 15 травня 2016 р., було визнано протиправною відмову відповідача в наданні позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту. Повторно звернувшись до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва позивач отримав відповідь про відмову у задоволенні його заяви. Стверджує, що відповідач згідно законодавства наділений повноваженнями щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою, а отже, рішення відповідача про відмову у наданні йому дозволу на розробку документації із землеустрою є протиправним. Крім того, зазначив, що відмова відповідача у наданні йому дозволу на розробку документації із землеустрою на ту саму земельну ділянку та з тих самих підстав вже була визнана судом протиправною. Проте, відповідачем безпідставно не було враховано висновків суду та прийнято оскаржуване рішення.

Відповідач позову не визнав, подав до суду відзив, в якому у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що земельна ділянка, про яку йде мова в зверненні позивача, знаходиться за межами населеного пункту, в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Отже, не може бути використана для передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зазначив, що земельна ділянка перебуває у складі земель оборони. Стверджує, що відповідач при розгляди заяви позивача діяв правомірно, на підставі, у межах і у спосіб, що передбачені законодавством України.

13 березня 2018 р. представники сторін подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

1 березня 2016 р. постановою Київського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №810/4571/15 було визнано протиправною відмову відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту (а.с.73-82).

2 листопада 2016 р. (вх. № 4101) позивач звернувся до відповідача з заявою про виконання рішення (постанови) Київського окружного адміністративного суду від 1 березня 2016 р. у справі № 810/4571/15 та клопотанням про надання йому дозволу на розробку документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Білоцерківського району Київської області за межами населеного пункту, за адресою: м. Біла Церква Київська область вул. Гайок (а.с. 65).

2 лютого 2017 р. (у зв`язку з неотриманням відповіді на вказану заяву) позивач подав ще одну заяву голові відповідача про передачу йому у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва площею 0,10 га, та відповідно надати йому дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, на території земель Фурсівської сільської ради Білоцерківського району за межами с. Фурси, але в межах м. Біла Церква Київської області по вул. Гайок (житловий масив "Гайок") (а.с. 69-70).

На вищезазначену заяву позивача, відповідачем було надано відповідь, оформлену листом, в якому зазначено, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (а.с. 71-72).

У зв`язку з тим, що позивач не погоджується з даною відмовою, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 р. №3551-XII (далі Закон № 3551-XII), Земельним кодексом України (далі - ЗК України) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до вимог ст. 5 Закону №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час (перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України).

Згідно з вимогами п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону №3551-XII учасникам бойових дій надаються пільги у формі першочергового забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Як убачається ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог абз. 2 ч. 7 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Як убачається абз. 3 ч. 7 ст 118 ЗК України, у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як убачається абз. 2 ч. 3 ст. 123 ЗК України, забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Відповідно до вимог абз. 3 ч. 3 ст. 123 ЗК України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з вимогами абз. 4 ч. 3 ст. 123 ЗК України умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Як убачається ч. 5 ст. 122 ЗК України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.
У періоди з 1 травня 2014 р. по 8 серпня 2014 р., 5 вересня 2014 р. по 7 червня 2015 р., 21 червня 2015 р. по 24 червня 2016 р., 14 жовтня 2016 р. по 13 листопада 2016 р., 19 листопада 2016 р. по 20 листопада 2016 р., 23 листопада 2016 р. по 24 листопада 2016 р., 8 грудня 2016 р. по 19 січня 2017 р., 8 лютого 2016 р. по теперішній час позивач брав участь у проведенні антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей що підтверджується довідкою військової частини А2167 Міністерства оборони України від 8 вересня 2017 р. №7701 (а.с.64).

Крім того, позивач має учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 4 лютого 2015 р. та (а.с. 83).

Як вже зазначалося, постановою Київського окружного адміністративного суду від 1 березня 2016 р. в адміністративній справі №810/4571/15, яка набрала законної сили, було визнано протиправною відмову відповідача в наданні позивачу дозволу на розробку документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту (а.с. 73-82).

Проте, надані позивачем докази свідчать, що 2 листопада 2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, яка містила вимогу про надання йому дозволу на розробку документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Білоцерківського району Київської області за межами населеного пункту, за адресою: м. Біла Церква Київська область вул. Гайок (а.с. 65).

2 лютого 2017 р. позивач подав до відповідача заяву про передання йому у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва площею 0,10 га, та надання йому дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, "на території земель Фурсівської сільської ради Білоцерківського району за межами с. Фурси, але в межах м. Біла Церква Київської області по вул. Гайок (житловий масив "Гайок")" ( а.с. 69-70).

Крім того, у своїй заяві позивач послався на Розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 грудня 1997 р. №747-р, яким вся соціальна сфера колишнього військового містечка №50 "Гайок" була передана до комунальної власності, відповідно до Положення "Про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ і організацій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 листопада 1995 р. №891.

Як вже зазначалося, відповідачем було надано відмову, оформлену листом, в якому зазначено, що для розробки документації із землеустрою необхідно розробити детальний план території, який буде обов`язковим для врахування про розробці землевпорядної документації. Зроблено висновок, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (а.с. 71-72)

При вирішенні справи судом встановлено таке.

Як вже зазначалося, заява позивача від 2 лютого 2017 р. містила вимоги про передання йому у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва площею 0,10 га та надання йому дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, на території земель Фурсівської сільської ради Білоцерківського району за межами с. Фурси, але в межах м. Біла Церква Київської області по вул. Гайок (житловий масив "Гайок") (а.с. 69-70).

Відповідно до вимог ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Наведене свідчить, що вирішення питання передання у власність земельної ділянки поза межами населеного пункту для будівництва та обслуговування жилого будинку віднесено до компетенції відповідача.

Водночас, при вирішенні судом справи враховано, що згідно з відповіддю Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області на запит заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону підполковника юстиції Гогоші П., яка була надана листом від 9 жовтня 2015 р., з якої слідує, що згідно державної статистичної звітності (форми 6-зем.) станом на 1 жовтня 2015 р. за Фурсівською сільською радою рахується земель запасу - сіножатей - 102,4201 га (категорія земель - землі сільськогосподарського призначення), під житловою забудовою - 17,5495 га (категорія земель - землі житлової та громадської забудови), земель промисловості - 113,786 га (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення), інших земель - 0,1885 га (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення)." До розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 7 липня 2006 р. картографічних матеріалів не було. (а.с. 105)

Досліджуючи правовий статус (категорію) земель в межах яких позивач має намір отримати земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва, суд зазначає наступне.

Аналізуючи зазначені вище відомості, надані органами влади на запити щодо статусу земель, суд вважає, що дана земельна ділянка перебуває в складі земель запасу Фурсівської сільської ради та знаходиться за межами населеного пункту.

Відповідачем не було надано суду ніяких відомостей що запитувана земельна ділянка колишнього військового містечка №50 "Гайок" на час звернення позивача із відповідним клопотанням відноситься до земель оборони.

Крім того, в розпорядженні №251, яким передано військове містечко №50 площею 330 га до земель запасу Фурсівської сільської ради, зазначено, що до складу увійшли: землі під житлову забудову - 32,0 га, землі промисловості - 152,3943 га, сіножатей - 143,2057 га, інші землі - 2,4 га. (а.с. 99)

Наведене свідчить, що позивач має право на отримання земельної ділянки для індивідуального будівництва, і судом не встановлено обставин, які б вказували на відсутність в складі земель, що розташовані в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту, таких земель, які не можуть бути передані позивачу в порядку і спосіб передбачений законодавством України для індивідуального будівництва.

Водночас, відповідно до листа про розгляд клопотання, підставою для відмови відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах земель колишнього військового містечка "Гайок" слугувало те, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Зокрема, відповідач посилається на ч. 3 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 р. №3038-VI (далі Закон № 3038-VI), яка передбачає, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

В листі зазначено, що для розробки документації із землеустрою необхідно розробити детальний план території, який буде обов`язковим для врахування про розробці землевпорядної документації.

Суд звертає увагу на те, що Закон № 3038-VI не передбачає заборони надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або складання технічної документації із землеустрою з підстав відсутності на відповідній території плану зонування або детального плану території.

Крім того, ЗК України встановлений виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якими відповідно до вимог ч. 7 ст. 118, ч. 3 ст. 123 ЗК України може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Матеріали справи не містять містобудівну документацію, яка визначає невідповідність місця розташування запитуваної земельної ділянки.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови відповідача в наданні позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Білоцерківського району Київської області за межами населеного пункту, підлягає задоволенню.
Крім того, заява позивача від 2 лютого 2017 р. містила вимоги щодо виділення земельної ділянки у власність, проте, відмову в цій частині позивач не оскаржує, отже, в межах даної адміністративної справи дане питання розгляду не підлягає.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу відповідний дозвіл на розробку документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва, що розташована в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту, суд зазначає наступне.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст.4КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Як убачається ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У спірних правовідносинах, право позивача розробити документацію з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га кореспондує обов`язок відповідача надати такий дозвіл або прийняти вмотивоване рішення про відмову у його видачі.

Як встановлено судом, позивач вже оскаржував відмову відповідача у видачі йому дозволу та рішенням суду, яке набрало законної сили, було визнано таку відмову протиправною. У даному випадку, позивачу вдруге відмовлено у видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідачем в обґрунтування доводів посилається саме на ту обставину, що є рішенні суду по справі № 810/4571/15.

Крім того, суд зазначає стосовно дискреційних повноважень, суд зазначає, що такими є повноваження обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку, суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде законним. Таким чином, буде відсутнім факт невиконання обов`язку та, відповідно, факт порушення прав позивача.

Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Підставою для відмови у прийнятті такого рішення можуть бути лише визначені законодавством обставини. У даному ж випадку, позивачу вдруге відмовлено з підстав не передбачених законом.

У зв`язку з цим, з метою повного захисту законних прав позивача та недопущення їх подальшого порушення з боку суб`єкта владних повноважень, суд прийшов до висновку про необхідність зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Водночас, судом не можуть бути взяті до уваги обставини, викладені у відзиві відповідача на позовну заяву, оскільки вони повністю спростовуються наданими позивачем доказами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач, на підставі п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору, за відсутності в матеріалах справи доказів понесення ним інших витрат, судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 241 - 246, п.п. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:
позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Київської обласної державної адміністрації в наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту.

Зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального житлового будівництва орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, за межами населеного пункту.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Виноградова О.І.