Справа № 338/1256/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/1145/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2018 року у справі № 338/1256/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську ОСОБА_2, в якому просив визнати неправомірними дії інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську ОСОБА_2 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2018 року серії АР № 371538 та закрити провадження у цій справі.

Позовні вимоги обґрунтовував посиланням на те, що відповідач протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн, оскільки він не вчиняв вказаного адміністративного правопорушення.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2018 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що рішення суду першої інстанції є протиправним, оскільки позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення внаслідок чого щодо нього було правомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки від учасників справи не надходило клопотань про розгляд справи за їх участю, суд відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи інспектором роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 371538, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Вказана постанова датована 29 жовтня 2018 року.

У цій постанові зазначено, що 29 жовтня 2018 року, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1, в місті Івано - Франківську по вул. Горбачевського, 14, ОСОБА_1 здійснив зупинку вказаного транспортного засобу ближче 30 м від дорожнього знака 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», чим порушив підпункт «е» пункту 15.9 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що свідчить про протиправність накладення на нього штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно з підпунктом «е» пункту 15.9 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення вимог зупинки, стоянки тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно з відеозапису з мобільного нагрудного відеореєстратора інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську ОСОБА_2, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку вказаного транспортного засобу ближче 30 м від дорожнього знака 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса».

Відтак, суд вважає, що ОСОБА_1 скоїв згадане вище адміністративне правопорушення, а тому у інспектора поліції ОСОБА_2 були достатні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим необхідно зазначити, що допущена відповідачем під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення описка при зазначенні дати її складення (замість 2017 року зазначено 2018 рік) не має істотного значення при наданні правової оцінки оскаржуваним у даній справі діям відповідача, оскільки із згаданого вище відеозапису чітко видно, що адміністративне правопорушення було вчинене 29 жовтня 2017 року.

Відтак висновок суду першої інстанції про недоведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення є помилковим.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 317 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2018 року у справі № 338/1256/17 скасувати та прийняти нове судове рішення яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5