Справа № 803/160/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року ЛуцькСправа № 803/160/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Федорчук І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 04.01.2018 № та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДФС України у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.01.2018 № та зобов'язання внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за жовтень 2017 року у розмірі 950780,00 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11:00 год. 05.03.2018 (а.с. 1). В подальшому, ухвалою суду від 05.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14:30 год. 16.03.2018 (а.с. 84, 86).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем проведена документальна позапланова перевірка достовірності нарахування ФОП ОСОБА_3 сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість (ПДВ) на поточний рахунок платника податку за жовтень 2017 року, що виникло за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалося у жовтні 2017 року, за наслідками якої складено акт від 26.12.2017 № 16452/03-20-13-07/. В акті перевірки викладено висновки щодо порушень позивачем вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за жовтень 2017 року на суму 950780,00 грн. На підставі даного акту ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 04.01.2018 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 950780,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 475390,00 грн.

Позивач не погоджується із даним податковим повідомленням-рішенням та висновками, викладеними в акті перевірки, зокрема, вказує, що відповідач неправильно трактує норми податкового законодавства, пов'язані з придбанням, державною реєстрацією та використанням в господарській діяльності фізичної особи-підприємця транспортних засобів.

При цьому зазначає, що державна реєстрація придбаних транспортних засобів проводилася за позивачем як за фізичною особою, а не як суб'єктом господарювання, оскільки Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, передбачена державна реєстрація транспортних засобів лише за фізичною або юридичною особою.

У зв'язку з наведеним просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.01.2018 № та зобов'язати ГУ ДФС у Волинській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за жовтень 2017 року у розмірі 950780,00 грн.

Представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву (а.с. 64-66), позовні вимоги заперечив та зазначив, що за результатами проведеної перевірки позивача встановлено завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за жовтень 2017 року на суму 950780,00 грн. внаслідок того, що позивачем до складу податкового кредиту були включені суми податку на додану вартість по придбанню у жовтні 2017 року автотранспортних засобів, а саме: напівпричепів тентових SCHMITZ S01, шасі номер НОМЕР_11, SCHMITZ S01, шасі номер НОМЕР_12, SCHMITZ S01, шасі номер НОМЕР_13, SCHMITZ S01, шасі номер НОМЕР_14, сідельних тягачів RENAULT PREMIYM 46019, шасі номер НОМЕР_15, DAF XF 105/460, шасі номер НОМЕР_16, DAF XF 105/460, шасі номер НОМЕР_17, RENAULT PREMIYM 46019T, шасі номер НОМЕР_18, які в подальшому були зареєстровані на фізичну особу ОСОБА_3

Зазначив, що фізична особа-підприємець при придбанні вантажного автомобіля має право включити до складу податкового кредиту суми ПДВ з вартості вантажного автомобіля при наявності належним чином складеної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкової накладної та задекларувати бюджетне відшкодування з ПДВ. При цьому, фізична особа - підприємець зобов'язана нарахувати податкові зобов'язання з ПДВ, виходячи з бази оподаткування ПДВ, визначеної відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України та скласти податкову накладну на дату набуття права власності на вантажний автомобіль фізичною особою і зареєструвати її в ЄРПН, в терміни встановлені ПК України для такої реєстрації.

Таким чином, у зв'язку з реєстрацією придбаних транспортних засобів на фізичну особу, позивачем занижено податкові зобов'язання з ПДВ за жовтень 2017 року на суму 950780,00 грн.

При цьому, вважає передчасною позовну вимогу щодо зобов'язання внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за жовтень 2017 року у розмірі 950780,00 грн., оскільки на даний час триває процедура судового оскарження.

У відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 70-71) позивач не погоджується з твердженнями представника відповідача, наведеними у відзиві та вважає такими, що суперечать чинному законодавству. Одночасно заявив клопотання про постановлення окремої ухвали для вжиття заходів щодо усунення причин і умов, що сприяли порушенню закону, а також про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення яких визнається протиправним.

Представник відповідача у запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 78-79) позовні вимоги заперечив з підстав аналогічним тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що в період з 12.12.2017 по 18.12.2017 ГУ ДФС у Волинській області проведена позапланова документальна перевірка з питань достовірності нарахування ФОП ОСОБА_3 сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2017 року, що виникло за рахунок від'ємного значення податку на додану вартість, що декларувалося в жовтні 2017 року.

За результатами даної перевірки складено акт 26.12.2017 № 16452/03-20-13-07/, яким встановлено порушення позивачем підпункту "а" пункту 198.5 статті 198, пункту 188 статті 188, підпункту "а" пункту 185.1 статті 185, пунктів 200.1, 200.4 "б" статті 200 ПК України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за жовтень 2017 року на суму 950780,00 грн. (а.с. 7-21).

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області 04.01.2018 винесено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2017 року на 950780,00 грн. та застосовано штрафні санкції (штраф) в сумі 475390,00 грн. (а.с. 6).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи, зокрема, з акту перевірки вбачається, що висновки податкового органу про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2017 року на суму 950780,00 грн. ґрунтуються на тому, що у податковій звітності з ПДВ за вказаний період у податкових зобов'язаннях не відображено суму ПДВ 950780,00 грн. за наслідками операцій з придбання автотранспортних засобів, що зареєстровані на фізичну особу, а не на суб'єкта господарювання.

Так, судом встановлено, що до податкового кредиту декларації з ПДВ за жовтень 2017 року позивачем включено суми ПДВ, сплачені при ввезенні транспортних засобів на митну територію України за наступними ВМД:

- №205090/2017/044980 від 13.10.2017, за якою імпортовано напівпричіп тентовий, б/в марки SCHMITZ S01, шасі номер НОМЕР_11, 2012 року випуску та сплачено ПДВ митним органам в сумі 64468,41 грн. (а.с. 35);

- №205090/2017/044986 від 13.10.2017, за якою імпортовано напівпричіп тентовий, б/в марки SCHMITZ S01, шасі номер НОМЕР_12, 2012 року випуску та сплачено ПДВ митним органам в сумі 64468,62 грн. (а.с. 44);

- №205090/2017/044992 від 13.10.2017, за якою імпортовано тягач сідельний, б/в марки RENAULT PREMIYM 46019, шасі номер НОМЕР_15, 2012 року випуску та сплачено ПДВ митним органам в сумі 137098,64 грн. (а.с. 32);

- №205090/2017/044994 від 13.10.2017, за якою імпортовано тягач сідельний, б/в, марки DAF XF 105/460, шасі номер НОМЕР_16, 2013 року випуску та сплачено ПДВ митним органам в сумі 173571,29 грн. (а.с. 41);

- №205090/2017/045889 від 19.10.2017, за якою імпортовано напівпричіп тентовий, б/в марки SCHMITZ S01, шасі номер НОМЕР_13, 2012 року випуску та сплачено ПДВ митним органам в сумі 63600,32 грн. (а.с.47);

- № 205090/2017/045891 від 19.10.2017, за якою імпортовано тягач сідельний, б/в, марки DAF XF 105/460, шасі номер НОМЕР_17, 2011 року випуску та сплачено ПДВ митним органам в сумі 112335,35 грн. (а.с. 38);

- № 205090/2017/046944 від 23.10.2017, за якою імпортовано тягач сідельний, б/в, марки RENAULT PREMIYM 46019T, шасі номер НОМЕР_18, 2014 року випуску та сплачено ПДВ митним органам в сумі 271196,36 грн. (а.с. 29);

- № 205090/2017/046947 від 23.10.2017, за якою напівпричіп тентовий, б/в, марки SCHMITZ S01, шасі номер НОМЕР_14, 2012 року випуску та сплачено ПДВ митним органам в сумі 64040,73 грн. (а.с. 26);

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); введення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, факт сплати позивачем сум ПДВ при імпорті транспортних засобів підтверджується належними документами, а саме: ВМД, відтак відображення цих сум в складі податкового кредиту відповідного звітного періоду є правомірним.

Разом з тим, суд вважає безпідставними висновки ГУ ДФС у Волинській області про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог підпункту "а" пункту 198.5 статті 198 ПК України, що призвело до заниження позивачем податкових зобов'язань за жовтень 2017 року на суму ПДВ 950780,00 грн., з огляду на таке.

Відповідно до підпункту "а" пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, визначальною ознакою для нарахування платником сум ПДВ у складі податкових зобов'язань є придбання товарів для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування.

В акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок про те, що використання підприємцем в оподатковуваних операціях автотранспортних засобів можливе лише по транспортних засобах у випадку їх реєстрації на суб'єкта господарювання, а не на приватну особу. Також податковий орган вважає, що позивач зобов'язаний відповідно до вимог статті 188 ПК України нарахувати податкові зобов'язання та скласти податкову накладну на дату набуття права власності на вантажний автомобіль фізичною особою і зареєструвати її в ЄРПН, в терміни встановлені ПК України для такої реєстрації.

Однак, такі висновки податкового органу не відповідають встановленим в ході судового розгляду обставинам справи.

Так, актом перевірки підтверджено той факт, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 здійснює діяльність з надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Крім цього, у позивача наявна ліцензія видана Міністерством транспорту та зв'язку України 10.05.2011 за № 101, вид господарської діяльності - надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом (а.с. 25).

Як встановлено судом, позивачем було проведено державну реєстрацію придбаних транспортних засобів, про що видані відповідні свідоцтва про їх реєстрацію, зокрема, на напівпричіп тентовий SCHMITZ S01, серії НОМЕР_19 від 18.10.2017, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 37); напівпричіп тентовий, SCHMITZ S01, серії НОМЕР_20 від 18.10.2017, реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с. 46); тягач сідельний RENAULT PREMIYM 460.19Т, серії НОМЕР_21 від 18.10.2017, реєстраційний номер НОМЕР_5 (а.с. 34); тягач сідельний, DAF XF 105/460, серії НОМЕР_22 від 18.10.2017, реєстраційний номер НОМЕР_6 (а.с. 43); напівпричіп тентовий SCHMITZ S01, серії НОМЕР_23 від 20.10.2017, реєстраційний номер НОМЕР_7 (а.с. 49); тягач сідельний DAF XF 105/460, серії НОМЕР_24 від 20.10.2017, реєстраційний номер НОМЕР_8 (а.с. 40); тягач сідельний RENAULT PREMIYM 460.19T, серії НОМЕР_25 від 24.10.2017, реєстраційний номер НОМЕР_9 (а.с. 31); напівпричіп тентовий SCHMITZ S01, серії НОМЕР_26 від 24.10.2017, реєстраційний номер НОМЕР_10 (а.с. 28).

У вказаних свідоцтвах власником транспортних засобів є ОСОБА_3

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється відповідно до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року (з наступними змінами та доповненнями). Згідно із пунктом 6 цього Порядку транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Отже, як вбачається зі змісту даної норми, транспортні засоби реєструються за їх власниками (фізичними чи юридичними особами), а реєстрація за фізичними особами-підприємцями не передбачена. Тому у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа-підприємець. При цьому відсутність можливості зареєструвати транспортний засіб за фізичною особою-підприємцем не позбавляє права такої особи використовувати автотранспортний засіб в межах господарської діяльності в операціях, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість.

Водночас матеріалами справи, зокрема, наданими позивачем копіями міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) від 16.11.2017, 23.11.2017, 20.11.2017 та актами здачі прийняття-робіт (надання послуг) підтверджується, що придбані позивачем транспортні засоби використовуються у її господарській діяльності (останнім здійснюється міжнародне перевезення товарів (а.с. 50-59).

За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність порушень з боку позивача вимог підпункту "а" пункту 198.5 статті 198 ПК України.

Також в акті перевірки податковий орган зазначає про те, що фізична особа-підприємець при придбанні вантажного автомобіля має право включити до складу податкового кредиту суми ПДВ з вартості вантажного автомобіля при наявності належним чином складеної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкової накладної та задекларувати бюджетне відшкодування з ПДВ. При цьому, фізична особа - підприємець зобов'язана нарахувати податкові зобов'язання з ПДВ, виходячи з бази оподаткування ПДВ, визначеної відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України та скласти податкову накладну на дату набуття права власності на вантажний автомобіль фізичною особою і зареєструвати її в ЄРПН, в терміни встановлені ПК України для такої реєстрації.

Однак з такими твердженнями суд не погоджується, оскільки операції з придбання позивачем транспортних засобів та подальшого їх використання у господарській діяльності не підпадають під умови, визначені підпунктом «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України, а тому у позивача не виникало обов'язку нараховувати податкові зобов'язання та складати податкову накладну на дату набуття права власності на придбані автотранспортні засоби. У даному випадку, позивачем при відображенні податкового кредиту у податковій звітності за жовтень 2017 року було дотримано вимоги підпункту "а" пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, підпункту "а" пункту 198.5 статті 198 ПК України.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) регламентовано статтею 200 ПК України.

Згідно з приписами вказаної статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1).

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2).

У відповідності до вимог пункту 200.4 статті 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку про безпідставність висновків відповідача щодо завищення ФОП ОСОБА_3 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у податковій декларації за жовтень 2017 року на суму ПДВ 950780,00 грн., а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 04.01.2018 № слід визнати протиправним та скасувати.

Крім того, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення виникала б не необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Оскільки винесеним ГУ ДФС у Волинській області податковим повідомленням-рішенням від 04.01.2018 № було позбавлено позивача права на бюджетне відшкодування, яке в судовому порядку скасоване як протиправне, тому суд дійшов висновку про зобов'язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо відшкодування позивачу суми податку на додану вартість за жовтень 2017 року у розмірі 950780,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Волинській області на користь ФОП ОСОБА_3 необхідно стягнути судовий збір в сумі 10572,00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення № 28517 від 24.01.2018 (а.с.2).

Стосовно клопотання позивача винести окрему ухвалу, суд зазначає, що вказане клопотання не є позовною вимогою в розумінні норм КАС України та за змістом статті 249 КАС України, винесення окремої ухвали є правом, а не обов'язком суду. У даній справі суд не вважає необхідним постановляти окрему ухвалу. Крім того, окрема ухвала виноситься за результатами розгляду справи, а питання по яких позивач просить постановити окрему ухвалу виходять за рамки предмету позову у цій справі.

Керуючись ст.ст.241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 04.01.2018 № .

Зобов'язати Головне управління ДФС у Волинській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо відшкодування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 суми податку на додану вартість за жовтень 2017 року в розмірі 950780,00 грн. (дев'ятсот п'ятдесят тисяч сімсот вісімдесят гривень 00 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_27) судові витрати в розмірі 10572,00 грн. (десять тисяч п'ятсот сімдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Р.С.Денисюк

Повний текст рішення складено 26 березня 2018 року.