Справа № 552/7046/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 552/7046/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Подобайло З.Г.

суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15.01.2018, суддя Яковенко Н.Л., м. Полтава, повний текст складено 16.01.18 по справі № 552/7046/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Полтаві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності від 29 жовтня 2017 року серії БР № 654725 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 січня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу . Вказує , що інспектором в постанові не зазначено порушення пункту Правил дорожнього руху України, а зазначено тільки «п.п. 8.4», то відсутня об'єктивна сторона, а відповідно відсутній і склад правопорушення в його діях. Вказує, що судом порушеня його права , оскільки відмовлено у наданні можливості ознайомитися з письмовими поясненнями та відеозаписом . Вважає , що враховуючи вимоги Правил дорожнього руху України на прилеглій території до будинку магазину «АТБ» зона дії дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Інваліди» визначається ліворуч від знаку в межах позначеного дорожньою розміткою 1.1 «вузька суцільна лінія» майданчику та місць для стоянки транспортних засобів. При цьому, дія знаку 5.38 з табличкою 7.17 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід". На фотознімках місця події чітко видно, що автомобіль НОМЕР_1 стоїть праворуч від дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Інваліди», тобто знаходиться за межами майданчику та місць для стоянки транспортних засобів, позначених дорожньою розміткою 1.1, тобто за межами зони дії дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Інваліди», де мають право здійснювати стоянку мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід". Вважає, що вимоги Правил дорожнього руху України не порушував та адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, не здійснював, постанова серії БР № 654725 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП являється незаконною, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 січня 2018 року про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі являється незаконним та не обґрунтованим. Просить рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 січня 2018 року скасувати як незаконне. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Щодо заявленого в апеляційній скарзі клопотання про викликати в судове засідання для надання пояснень Інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 , колегія суддів вважає необхідним відмовити у його задоволенні , оскільки вказаний інспектор є відповідачем у даній справі та наділений правами, визначеними КАС України , а обовязок доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання на допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Полтаві ДПП ОСОБА_2 серії БР № 654725 від 29 жовтня 2017 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КпАП України з накладенням штрафу в сумі 1020 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що керуючи 29 жовтня 2017 року близько 13 год. 30 хв. транспортним засобом SKODA OKTAVIA, д.н.з. НОМЕР_2, в м. Полтава по вулиці Європейська, 28 здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38. «Місце для стоянки» з табличкою 7.17. «Інваліди», чим порушив п.п. 8.4. Правил дорожнього руху.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 дійсно порушив Правила дорожнього руху України, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КпАП України, жодні правові підстави для скасування постанови інспектора відсутні, а твердження позивача про те, що при винесенні постанови не було враховано вимоги ст. 268 КУпАП і він був позбавлений засобів захисту, не заслуговує на увагу, оскільки інспектором позивачу було розяснено його права, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, але відповідні клопотання ним заявлені не були.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з системного аналізу статей 245, 252, 280, 283, 284 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративного правопорушень.

Отже, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об'єктивність встановлених обставин справи та її розгляду, а також відображати конкретний склад адміністративного правопорушення, що повинно підтверджуватись відповідними доказами.

Постанова інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Полтаві ДПП ОСОБА_2 серії БР № 654725 від 29 жовтня 2017 року містить відомості , що ОСОБА_1 , керуючи 29 жовтня 2017 року близько 13 год. 30 хв. транспортним засобом SKODA OKTAVIA, д.н.з. НОМЕР_2, в м. Полтава по вулиці Європейська, 28 , здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38. «Місце для стоянки» з табличкою 7.17. «Інваліди», чим порушив п.п. 8.4. Правил дорожнього руху.

Колегія суддів зазначає, що дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються главою 33 Правил дорожнього руху України, а їх умовний зовнішній вигляд додатком № 1 до цих Правил. Більш розширено розміри, форма, зображення і технічні умови до дорожніх знаків встановлюється ДСТУ 4100-2002. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування (далі - ДСТУ 4100-2002).

Відповідно до п. 15.1, 15.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001(далі Правила дорожнього руху), зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Згідно з розділом 33 Правил дорожнього руху дорожній знак 5.38 «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою «Р» та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою «Р» та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Табличка 7.17 «Інваліди» означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

Пунктом 8.4. розділу 8 Правил дорожнього руху встановлені загальні правила щодо поділу дорожних знаків на відповідні групи. Будь-яких яких обмежень чи заборон дана норма Правил дорожнього руху.

Тобто , позивач взагалі не міг порушити пункт 8.4. Правил дорожнього руху, тому і притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП є неможливим.

Колегія суддів звертає увагу на те , що пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1342 визначено, що на майданчиках для паркування обов'язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Відстань від в'їзду на майданчик для платного паркування до найближчого такого місця не повинна перевищувати 50 метрів.

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Однак , згідно оскаржуваної постанови порушення вказаної норми Закону відповідачем не встановлено та не притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за таке правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів вважає , що постанова фактично не містять вказівку на норму, порушення якої призвело до притягнення позивача до відповідальності відповідно до ч.5 ст. 122 КУпАП, з огляду на що, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати оскаржувану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Всі інші доводи сторін щодо інших обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності не впливають на вирішення справи.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, підлягає скасуванню відповідно до вимог ст. 317 КАС України з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 250, 286, 310, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 15.01.2018 по справі № 552/7046/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задоволнити.

Визнати дії Інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Полтава Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову до справі про адміністративне правопорушення серії БР № 654725, винесену 29.10.2017 року Інспектором роти № 4 батальйону УШІ в м. Полтава Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття , є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5