Справа № 823/1972/17
Суддя: С.О.Кульчицький
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року справа № 823/1972/17 15 год. 45 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Роя О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог від 19.03.2018, просить визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 23.11.2017 про закінчення виконавчого провадження, відкритого 13.09.2017 за виконавчим листом №823/1123/16, виданим Черкаським окружним адміністративним судом, щодо зобов'язання Черкаської районної державної адміністрації вчинити певні дії щодо повторного розгляду заяви позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що постановою

Черкаського окружного адміністративного суду від 15.08.2017 у справі №823/1123/17 зобов'язано Черкаську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га в приватну власність для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області та прийняти відповідне рішення передбачене ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. За даним судовим рішенням видано виконавчий лист, який пред'явлений позивачем на примусове виконання до органу державної виконавчої служби, відкрито виконавче провадження ВП №54685658, 23.11.2017 державним виконавцем закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 823/1123/17 з підстави фактичного виконання. На думку позивача фактичне виконання судового рішення не відбулось, оскільки у наданій Черкаською районною державною адміністрацією Черкаської області відповіді за результатами повторного розгляду заяви позивача на виконання вимог судового рішення міститься посилання на обставини, які суперечать тим обставинам, які були встановлені судом під час розгляду справи № 823/1123/17. Також позивач у своєму позові вказує, що державним виконавцем не перевірено повноту виконання судового рішення, а лише прийнято до уваги лист Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області, у зв'язку з чим позивач вважає, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15.08.2017 у справі №823/1123/17 фактично не виконано, а підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.

У відзиві на адміністративний позов відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказав на те, що під час примусового виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 07.09.2017 виданого на виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 15.08.2017 у справі №823/1123/17 встановлено, що боржником - Черкаською районною державною адміністрацією Черкаської області повторно розглянуто заяви позивача та надано відповідь. Зазначене свідчить про фактичне виконання судового рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження у відповідності до вимог чинного законодавства. На думку відповідача, зміст листа боржника, яким повідомлено про виконання рішення суду, підстави відмови у позитивному вирішенні питання не можуть свідчити про неправомірність дій державного виконавця при прийнятті рішення про закінчення виконавчого провадження.

Позивач у судове засідання не прибув, надавши клопотання здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання призначене на 15 год. 00 хв. 22.03.2018, після перерви, оголошеній в засіданні 22.03.2018 о 08 год. 30 хв. також не прибув, проте до початку судового засідання від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд зазначає про таке.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.08.2017 у справі №823/1123/17 позов ОСОБА_1 до Черкаської районної державної адміністрації про визнання незаконними рішення та зобов'язання вчинити певні дії задоволено повністю, визнано протиправним рішення Черкаської районної державної адміністрації, викладене в листі №1798/01-22 від 10.07.2017 в частині не задоволення заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га в приватну власність для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області, в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує права ОСОБА_1; зобов'язано Черкаську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га в приватну власність для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області та прийняти відповідне рішення передбачене ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Рішення суду набрало законної сили 02.09.2017.

У подальшому на виконання вказаної постанови Черкаським окружним адміністративним судом 07.09.2017 видано виконавчий лист № 823/1123/17 в частині зобов'язання Черкаської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га в приватну власність для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області та прийняти відповідне рішення передбачене ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

13 вересня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54685658 з виконання вказаного вище виконавчого листа.

23 листопада 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 54685658 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи 11.10.2017 за вх. № 5069 до Відділу примусового виконання рішень надійшов лист Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області від 05.10.2017 №2624/01-39, в якому проінформовано орган державної виконавчої служби про повне виконання рішення суду, на підтвердження чого також додано копію листа від 21.09.2017 №2519/01-39 ОСОБА_1 про результат розгляду його заяви від 26.06.2017.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 07.09.2017 у справі № 823/1123/17, вважаючи постанову необґрунтованою, безпідставною та такою, що прийнята з порушенням встановленого порядку, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для належного виконання повноважень з примусового виконання рішень виконавець наділений низкою прав та обов'язків.

Так, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404 передбачає, серед іншого, обов'язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Також, ч. 3 ст. 18 Закону № 1404 визначено права виконавця, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Частиною 1 ст. 63 Закону № 1404 передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З аналізу наведених норм вбачається, що виконавець зобов'язаний здійснювати примусове виконання рішень у відповідності до встановленого таким рішенням способу та порядку, для виконання покладених на нього обов'язків виконавець проводить перевірку виконання рішень. Рішення про закінчення виконавчого провадження приймається виконавцем лише в разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Суд зазначає, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду у справі №823/1123/17 від 15.08.2017 зобов'язано Черкаську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га в приватну власність для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області та прийняти відповідне рішення передбачене ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

На підтвердження повного фактичного виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 15.08.2017 боржником надано державному виконавцю лист Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області від 05.10.2017 № 2624/01-39, в якому проінформовано орган державної виконавчої служби про повне виконання рішення суду, на підтвердження чого також додано копію листа від 21.09.2017 №2519/01-39 ОСОБА_1 про результат розгляду його заяв від 26.06.2017.

Судом встановлено, що Черкаською районною державною адміністрацією Черкаської області було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 26.06.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га в приватну власність для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області та надано відповідь, що оскільки за інформацією ДП «Черкаське лісове господарство» Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів земельна ділянка, яку має намір отримати у власність позивач входить до складу державного лісового фонду ДП «Черкаське лісове господарство», а саме Тясминське лісництво, а тому Черкаська районна державна адміністрація не передає земельні ділянки, розпорядження якими не відноситься до повноважень районних державних адміністрацій. З огляду на зазначене районна державна адміністрація дала відповідь, що не має повноважень щодо розпорядження такими землями.

Суд зазначає, що відповідно до обсягу наданих повноважень, визначених частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження державний виконавець встановлює факт виконання рішення, проте не наділений повноваженнями надавати оцінку правомірності рішень органів виконавчої влади, зокрема обґрунтованості відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва у приватну власність в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

З позовної заяви та доданих до неї документів, судом встановлено, що позивач фактично не погоджується з відмовою, наданою Черкаською районною державною адміністрацією Черкаської області за результатами розгляду заяви позивача, оскільки вважає, що даною відмовою не враховано обставини, встановлені під час судового розгляду справи №823/1123/17.

Разом з тим, державний виконавець не наділений повноваженнями здійснювати перевірку законності і обґрунтованості рішення у формі листа Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області від 21.09.2017 №2519/01-39, його повноти, дотримання процедури прийняття та форми.

У разі незгоди із рішенням у формі листа Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області від 21.09.2017 №2519/01-39, що прийняте за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.06.2016 позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визнання його протиправним і скасування. Для оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду, чинним процесуальним законодавством України передбачено окрему процедуру, яка врегульована нормами ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, обставини, на які посилається позивач підлягають перевірці у межах зазначеного адміністративного позову.

Твердження позивача про те, що Черкаська районна державна адміністрація Черкаської області (боржник) мала прийняти за результатом розгляду його заяви рішення, а не скласти лист про розгляд його заяви, суд не приймає до уваги, оскільки суд не зобов'язував приймати рішення у певній формі рішення тощо як того вимагає позивач.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених під час судового розгляду справи фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені позивачем під час розгляду адміністративної справи є недоведеними та безпідставними та не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію відповідача суд дійшов до висновку, що у задоволені позову слід відмовити повністю.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), зокрема у п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст.ст. 14, 77, 90, 139, 242-246, 255, 271, 272, 287, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд.

Суддя С.О. Кульчицький