Справа № 823/982/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/982/17 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, в якому просив визнати протиправною відмову у проведенні розслідування нещасного випадку, викладену у листі голови Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 26 травня 2017 року; зобов'язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області призначити (вчинити дії по призначенню) і провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 та за результатом розслідування скласти акт розслідування нещасного випадку та акт, що свідчить про причини та обставини отримання травми ОСОБА_4, за формою, що затверджується МВС.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року даний адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову у проведенні розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 10 липня 2015 року, викладену у листі голови Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 26 травня 2017 року.

Зобов'язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області призначити (вчинити дії по призначенню) і провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 10 липня 2015 року та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27 грудня 2002 року №1346.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

При цьому, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимог затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України та за наявності необхідних для цього підстав не забезпечив проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 10 липня 2015 року під час виконання службових обов'язків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області призначити (вчинити дії по призначенню) і провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 та за результатом розслідування скласти акт розслідування нещасного випадку та акт, що свідчить про причини та обставини отримання травми ОСОБА_4, за формою, що затверджується МВС, суд зазначив, що задоволення вказаної позовної вимоги буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, відтак адміністративний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує, що Ліквідаційна комісія УМВС в Черкаській області не наділена повноваженнями органу, ліквідація якого здійснюється, а відтак не вправі проводити розслідування нещасного випадку. Крім того, підкреслює неврахування судом першої інстанції відсутність підстав для проведення такого розслідування взагалі.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач 10 липня 2015 року під час виконання службових обов'язків, а саме при проведенні санкціонованого обшуку, отримав тілесні ушкодження.

Внаслідок отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 був доставлений до медичної установи та в подальшому госпіталізований.

Наведені обставини справи підтверджується вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року та випискою з історії хвороби №10794 від 17 липня 2015 року.

Так, вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року у справі №707/2205/15-к (1-кп/707/213/15) встановлено, що ОСОБА_5 10 липня 2015 року близько 20 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, за адресою свого проживання: АДРЕСА_1, у ході розмови із заступником начальника СКР Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області, майором міліції ОСОБА_3, який виконував службові обов'язки відповідно до ЗУ «Про міліцію», а саме проводив санкціонований обшук, умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, нанесла потерпілому ОСОБА_3 один удар кулаком правої руки в область носа та голови, після чого ОСОБА_3 схопив її за руки, а ОСОБА_5 вириваючись роздерла йому ліве передпліччя. Від вищевказаних ударів потерпілий ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, садна м'яких тканин носу та лівого передпліччя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1378 від 29 липня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 був доставлений до медичної установи та в подальшому госпіталізований.

У зв'язку із наведеним ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою від 27 квітня 2017 року щодо проведення службового розслідування, який стався 10 липня 2017 року.

У відповідь на вказану заяву Ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області листом від 26 травня 2017 року №16/1-15 повідомлено позивача про те, що відсутні правові підстави для проведення розслідування нещасного випадку.

Вважаючи, що відповідачем протиправно проігноровано вимоги Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27 грудня 2002 року №1346 у зв'язку із не проведенням розслідування нещасного випадку та не складенням відповідних актів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Закон України «Про охорону праці» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні (далі - Закон).

Згідно статті 1 Закону охороною праці є система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до статті 14 Закону працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

З метою врегулювання питань, пов'язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок №1346).

Відповідно до п. 2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Згідно п. 2.2 Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Пунктом 3.4 Порядку №1346 визначено, що лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою.

Приписи п. 3.5 Порядку №1346 закріплюють, що керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію (п. 3.8 Порядку №1346).

Як вірно зауважив суд першої інстанції, зі змісту наведених положень Порядку №1346 вбачається, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є: раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше; звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення); повідомлення про нещасний випадок.

Як вже було зазначено вище, позивач під час проходження служби 10 липня 2015 року отримав тілесне ушкодження, що призвело до втрати працездатності більше ніж на один робочий день, оскільки згідно виписки з історії хвороби №10791 ОСОБА_3 був виписаний з лікарні 17 липня 2015 року, у той час як поступив до нейрохірургічного відділення лікарні 10 липня 2015 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з твердженням Черкаського окружного адміністративного суду про наявність правових підстав для проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 09 травня 2015 року під час виконання службових обов'язків.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зі змісту п. п. 3.9 - 3.11 Порядку №1346 вбачається, що комісія з розслідування за наслідками його проведення може визнати, що: нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків; нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю; нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

При цьому, відповідно до п. п. 2.2 - 2.4 Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Випадки зникнення працівника під час виконання службових (посадових) обов'язків розслідуються відповідно до цього Порядку. Якщо комісія з розслідування, виходячи з конкретних обставин, дійде висновку, що зникнення працівника пов'язане з можливістю нещасного випадку під час виконання службових (посадових) обов'язків, акт спеціального розслідування з такими висновками комісії видається сім'ї цього працівника або особі, яка представляє його інтереси, для звернення до суду із заявою про оголошення працівника померлим. Після оголошення судом працівника померлим керівник зобов'язаний відповідно до акта спеціального розслідування визнати цей нещасний випадок пов'язаним з виконанням службових (посадових) обов'язків, скласти акт за формою Н-1* і взяти цей випадок на облік.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Разом з тим, доказів складання будь-якого з передбачених Порядком №1346 актів відповідачем як суб'єктом владних повноважень, який заперечує проти позову, не надано.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що у період з 11 липня 2015 року відповідачем не було забезпечено проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 10 липня 2015 року, суд першої інстанції обґрунтовано визнав таку бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС в Черкаській області протиправною, зобов'язавши останню провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3 10 липня 2015 року, та прийняти відповідне рішення у згідно вимог Порядку №1346.

Посилання відповідача на те, що в силу приписів ч. 4 статті 105 ЦК України ліквідаційна комісія не має повноважень УМВС в Черкаській області, у зв'язку з чим позбавлена можливості проводити розслідування нещасного випадку, судовою колегією оцінюється критично, оскільки чинне законодавство не містить застережень щодо неможливості здійснити організацію проведення розслідування нещасного випадку головою ліквідаційної комісії органу МВС України, який в силу ч. 4 статті 105 ЦК України наділений повноваженнями щодо управління справами юридичної особи, представляє її у відносинах з третіми особами та виступає у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Твердження відповідача про пропуск позивачем місячного строку звернення до суду, визначеного статті 99 КАС України судовою колегією до уваги не береться, оскільки воно було предметом судового розгляду та з цього питання винесено рішення, що набрало законної сили.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.