Справа № 204/238/18
Суддя: Нізік О. В.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/238/18
Провадження № 2-а/204/40/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Федишині Р.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (будинок 2а площа Троїцька місто Дніпро, 49000) в особі інспектора 1 батальйону 8 роти лейтенанта поліції Горділової Лариси Володимирівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

в с т а н о в и в:

15 січня 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Просив постанову серії ЕАА № 237724 від 15.12.2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності скасувати, справу про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності закрити. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що постановою серії ЕАА № 237724 від 15.12.2017 року, винесеною інспектором 1 батальйону 8 роти лейтенантом поліції Горділовою Л.В., на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення п. 18.1 ПДР. Постанову надіслано рекомендованим листом 1317, отримано поштою 04.01.2018р. Останній день строку - 15.01.2018 р. В постанові зазначено "водій ТЗ не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу". Вважає вказану постанову незаконною, винесеною за відсутності події та складу правопорушення, розгляд справи проведений з порушенням права на захист та порушенням презумпції невинуватості. Під час розгляду справи були порушені його права передбачені ст. 268 КУпАП, а саме лейтенантом поліції Горділовою Л.В. йому було відмовлено у можливості скористуватися допомогою захисника, незважаючи на його прохання. Провадження, за наслідками якого винесена оскаржувана постанова, було розпочато за відсутності події та складу адміністративного правопорушення в його діях в порушення п. 1 ч. 1 ст. 247, оскільки обставини та суть правопорушення зазначені в постанові не відповідають змісту п. 18.1 ПДР. В п. 18.1 ПДР зазначено: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Висновок про "не зменшення швидкості" є припущенням інспектора та не ґрунтується на будь-яких об'єктивних доказах, оскільки швидкість ТЗ не вимірювалась при звичайному русі ТЗ та при наближенні до переходу. Висновок інспектора про створення перешкоди чи небезпеці пішоходу також є припущенням. Приймаючи рішення про накладення на нього адміністративного стягнення за нібито скоєне адміністративне правопорушення інспектор Горділова Л.В. в постанові не зазначила дані пішохода, для якого була створена перешкода чи небезпека. Крім того, вона не опитала цього пішохода і не зазначила будь-яку особу із статусом потерпілого. Отже, Горділова Л.В. вирішила накласти на нього адміністративне стягнення ґрунтуючись винятково на власних припущеннях. Позивач під час складання постанови, оспорював допущене правопорушення і накладення адміністративного стягнення, посилаючись на відсутність події та складу правопорушення. Інспектор Горділова Л.В. ці його заперечення не прийняла до уваги. Таким чином в оскаржуваній постанові не зазначено будь-яких доказів порушення позивачем правил дорожнього руху, за яке на нього було накладене адміністративне стягнення. У особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є презумпція невинуватості, яка була грубо порушена інспектором Горділовою Л.В. при прийнятті рішення про накладання адміністративного стягнення. Накладення на позивача штрафу є незаконним оскільки у відповідності до ст. 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставинами, які виключають провадження в справі.

У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову посилаючись на обставини викладені у позові, зазначила, що інспектором Горділовою Л.В. оскаржувану постанову винесено за відсутності події та складу правопорушення, окрім того, під час розгляду справи було порушено право на захист, оскілки ОСОБА_2 було відмовлено у можливості скористатися допомогою захисника.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що виявивши порушення ПДР інспектор УПП у м. Дніпрі діяв в межах та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Зазначив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбулося у скороченому провадженні, фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбулося безпосередньо на місці його вчинення. Правопорушення скоєно в присутності відповідача інспектора, який бачив вчинення даного правопорушення на власні очі. Просить розглянути зазначену адміністративну справу за своєї відсутності і в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а. с. 13-15).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 18.1 ПДР водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до постанови ЕАА № 237724, винесеної 15 грудня 2017 року інспектором лейтенант роти №8 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Горділовою Ларисою Володимирівною, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн. 00 коп. Постановою встановлено, що 15 грудня 2017 року о 21 год. 28 хв. у м. Дніпрі по вул. Робочій, 166А, водій керуючи транспортним засобом наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п. 18.1 ПДР - Водій транспортного засобу не пропустив пішоходів, що наближались до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебували пішоходи (а. с. 2).

Втім суд критично відноситься до доводів інспектора про те, що постанова є безспірним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки на підтвердження порушення позивачем вимоги дорожньої розмітки 1.3 Додатку 1 ПДР України, відповідно, наявності у позивача складу адміністративного правопорушення інспектором не надано жодних доказів.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що у постанові вказано, що «Водій ТЗ не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебували пішоходи», що ставить під сумнів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, оскільки жодних пішоходів для яких може бути створена перешкода чи небезпека, судом не встановлено, а відповідачем не зазначено.

За таких обставин, суд вважає, що постановою не підтверджується факт порушення позивачем п. 18.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 ст.122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, за приписами ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Частиною першою ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Вказаній нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційним Судом України надано офіційне тлумачення в рішенні від 26.05.2015р. № 5-рп/2015.

Конституційний Суд України вирішив, що положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Також у наведеному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що приписами ст. ст. 33, 245, 268 КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

За приписами ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 62 конституції України визначено, що вина, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Разом із тим, згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

За п. 9 Розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно із п. Розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

За правилами ст. 283 КУпАП постанова, серед іншого, повинна містити дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В матеріалах адміністративної справи містяться суперечливі докази - сама постанова і пояснення представника ОСОБА_2 Окрім того, інспектор у своєму відзиві на позовну заяву підтвердив, що позивач не погоджувався із підставами притягнення його до адміністративної відповідальності, але з постанови не вбачається, чому інспектор віддав перевагу власним переконанням та не прийняв до уваги пояснення правопорушника.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає суду підстави дійти висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що ОСОБА_2 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів та порушив п. 18.1 ПДР, також не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, зокрема, відповідного відеозапису, фото цього правопорушення, пояснення свідків, або пішоходів для яких може бути створена перешкода чи небезпека, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Отже, відповідачем не надано доказів правомірності винесення інспектором УПП постанови серія ЕАА №237724 від 15 грудня 2017р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зокрема того, що інспектор при розгляді справи мав достатні докази, які доводять поза розумним сумнівом, що позивач керував транспортним засобом без увімкненого світла фар і ці докази були зафіксовані, додані до справи, особа мала змогу ознайомитись із цими доказами та саме на їх підґрунті прийнято таке рішення.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову уповноваженого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд вважає за необхідне відмовити представнику департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області - Марченку А.О. в задоволенні клопотання від 06.02.2018р. (а. с. 17) про залучення Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в якості співвідповідача по справі з огляду на положення ч. 3 ст. 46 КАС України, що унеможливлює розгляд клопотань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, а саме розгляд клопотань сторони яка не є у часником зазначеної справи.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, ст. ст. 278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб'єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови інспектора поліції.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не було доведено правомірності прийнятого ним рішення, під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Суд вважає за необхідне постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 237724 від 15 грудня 2017 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 255 грн. 00 коп. на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Дніпро інспектора 1 батальйону 8 роти лейтенанта поліції Горділової Лариси Володимирівни скасувати, справу про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

На підставі ст. 139 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 33, 122, 102, 128, 245, 251, 254, 258, 268, 276, 278, 280, 283, 288, КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6 - 12, 72, 77, 90, 94, 139, 159-163, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1) до управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (будинок 2а площа Троїцька місто Дніпро, 49000) в особі інспектора 1 батальйону 8 роти лейтенанта поліції Горділової Лариси Володимирівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити у повному обсязі.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 237724 від 15 грудня 2017 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 255 грн. 00 коп. на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1), винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Дніпро інспектора 1 батальйону 8 роти лейтенанта поліції Горділової Лариси Володимирівни - скасувати, справу про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст.ст.293, 295 КАС України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції від 03.10.2017року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме відповідно до ч. 1 ст. 186 КУС України: апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмово провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Суддя О. В. Нізік