Справа № 803/140/18
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року ЛуцькСправа № 803/140/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехніка до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агротехніка (далі ТзОВ Агротехніка) звернулося в суд з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 січня 2018 року №, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення на підставі акта від 02.01.2018 року №2/28-10-48-12/21750952 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ Агротехніка з питань господарських відносин з ТОВ Містек за період з 01.03.2017 по 31.05.2017, ТОВ Агротрансатлантік за період з 01.10.2016 по 31.12.2016, а також документального підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів, робіт (послуг) або подальшої реалізації цих товарів, робіт (послуг) від вищезазначених контрагентів з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства. Перевіркою встановлено: завищення підприємством податкового кредиту з податку на додану вартість всього на суму 1122652,06 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на 440153,49 грн., в тому числі: за березень 2017 року - 356744,99 грн., за квітень 2017 року - 83408,5 грн. та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за серпень 2017 року у сумі 682498,57 грн.; заниження податку на прибуток на суму 1010386,88 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням від 16.01.2018 року № збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток (дохід) підприємств і організацій державного підпорядкування на суму 1515580,32 грн., з яких 1010386,88 грн. - за податковими зобов'язаннями та 505193,44 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 16.01.2018 року № збільшено підприємству суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 660230,24 грн., з яких 440153,49 грн. - за податковими зобов'язаннями та 220076,75 грн. - за штрафними (фінансовими санкціями (штрафами). Також контролюючий орган податковим повідомленням-рішенням від 16.01.2018 року № зменшив позивачу розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість (відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 682498,57 грн.

Позивач не погоджується з висновками податкового органу та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями з тих підстав, що перевіркою зроблені необґрунтовані висновки про непідтвердження фактичного здійснення фінансово-господарських операцій ТзОВ Агротехніка по взаємовідносинах з ТОВ Містек та ТОВ Агротрансатлантік, оскільки вважає, що господарські операції із вказаними контрагентами носили реальний характер, які підтверджується належним чином оформленими первинними документами. Надані позивачем первинні документи були перевірені податковим органом, однак ні в ході проведення перевірки, ні в акті перевірки відповідачем не заявлено жодних зауважень щодо повноти та правильності оформлення наданих документі, їх відповідності вимогам чинного законодавства України або стандартам бухгалтерського обліку. Незважаючи на це, відповідачем самостійно і безпідставно зроблено висновки про те, що відомості, які містяться в цих документах є недостовірними, а тому ТОВ Містек та ТОВ Агротрансатлантік не могло здійснювати поставку товарно-матеріальних цінностей на користь позивача і таких господарських операцій не відбувалось. Однак, позивач посилається на те, що крім загальної формалізованої інформації, отриманої від інших підрозділів ДФС, жодних доказів податковим органом не наведено.

На підставі наведеного ТзОВ Агротехніка вважає податкові повідомлення-рішення від 16 січня 2018 року №, №, № протиправними та просить їх скасувати.

У відзиві на позовну заяву від 22.02.2018 року (а.с.35-41, том 2) представник відповідача не погоджується з позовними вимогами, оскільки вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно. На думку представника відповідача господарські операції ТзОВ Агротехніка з контрагентами-постачальниками ТОВ Містек та ТОВ Агротрансатлантік не мали реального товарного характеру. Вважає, що наявність у ТзОВ Агротехніка документів (видаткових накладних), які відповідно до Податкового кодексу України є необхідними для формування складу витрат, що видані (складені) вказаними постачальниками, не є безумовною підставою для віднесення вартості товарів до складу витрат, у зв'язку з тим, що відомості, які містяться в таких накладних є недостовірними. Відтак, представлені ТзОВ Агротехніка до перевірки документи (видаткові накладні, платіжні документи, договори) не підтверджують факт придбання товарів, а тому не є свідченням реальності господарських операцій. В результаті допущених порушень податкового законодавства позивачем завищено податковий кредит з податку на додану вартість всього на суму 1122652,06 грн. та завищено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за серпень 2017 року у сумі 682498,57 грн.

Враховуючи зазначене, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби вважає позовну заяву ТзОВ Агротехніка безпідставною та просить суд залишити її без задоволення.

У відповіді на відзив від 03.03.2018 року №1-4/76 (а.с.65-68, том 2) позивач зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідачем на обґрунтування своєї позиції не наведено жодних доказів чи відомостей, крім помилкових висновків, які були вказані в акті перевірки від 02.01.2018 року №2/28-10-48-12/21750952. В свою чергу, з вказаного акта перевірки слідує, що всі його висновки побудовані на припущенні відповідача про фіктивний характер господарських операцій ТзОВ Агротехніка з контрагентами ТОВ Містек та ТОВ Агротрансатлантік. При цьому вказані припущення базуються не на фактичних даних про фіктивність господарських операцій, а лише на позиції відповідача про непідтвердження таких операцій. У звязку з цим позивач вважає, що з аналізу оформлених за результатами перевірки документів та діючих норм законодавства України слідує висновок про відсутність порушень законодавства в діях ТзОВ Агротехніка.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмовому відзиві проти позову, просила у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ Агротехніка зареєстроване 30.01.1997 року як юридична особа, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.11.2017 року (а.с.30-31, том 2), при цьому основним видом економічної діяльності позивача є виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах.

З 20.11.2017 року по 08.12.2017 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ Агротехніка з питань господарських відносин з ТОВ Містек за період з 01.03.2017 по 31.05.2017, ТОВ Агротрансатлантік за період з 01.10.2016 по 31.12.2016, а також документального підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів, робіт (послуг) або подальшої реалізації цих товарів, робіт (послуг) від вищезазначених контрагентів з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства, за результатами якої 02.01.2018 року був складений акт №2/28-10-48-12/21750952 (а.с.22-90, том 1).

В акті перевірки зроблено висновок про встановлення порушення ТзОВ Агротехніка ведення податкового обліку, а саме:

п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого підприємством завищено податковий кредит з податку на додану вартість всього на суму 1122652,06 гри., що призвело до заниження податку на додану вартість на 440153,49 грн., в тому числі: за березень 2017 року - 356744,99 грн., за квітень 2017 року - 83408,50 грн. та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за серпень 2017 року у сумі 682498,57 грн.;

- п.6, п.9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за №751/4044; п.6, п. 10 наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати»», п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПК, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 1010386,88 грн., в тому числі: у сумі 262691,10 грн. за 2016 рік.; у сумі 747695,78 грн. за 1 півріччя 2017 року.

На підставі акта перевірки від 02.01.2018 року №2/28-10-48-12/21750952 відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення від 16 січня 2018 року №, №, №.

Податковим повідомленням-рішенням від 16.01.2018 року № збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток (дохід) підприємств і організацій державного підпорядкування на суму 1515580,32 грн., з яких 1010386,88 грн. - за податковими зобов'язаннями та 505193,44 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 16.01.2018 року № збільшено підприємству суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 660230,24 грн., з яких 440153,49 грн. - за податковими зобов'язаннями та 220076,75 грн. - за штрафними (фінансовими санкціями (штрафами). Також контролюючий орган податковим повідомленням-рішенням від 16.01.2018 року № зменшив позивачу у звязку із завищенням розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість (відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 682498,57 грн.

З матеріалів справи слідує, що Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби у вищезазначеному акті перевірки зробив висновки про відсутність реальності здійснення господарських операцій з постачання позивачу від ТОВ Містек та ТОВ Агротрансатлантік товарно-матеріальних цінностей, а відтак і про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість, завищення суми відємного значення, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, і, як наслідок, заниження податку на прибуток.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи в судових засіданнях, що ТзОВ Агротехніка мало правовідносини із ТОВ Містек.

Між зазначеними контрагентами 22 березня 2017 року було укладено договір поставки №ВП-141 (а.с.91-94, том 1), згідно якого ТОВ Містек (Постачальник) зобовязувався поставити ТзОВ Агротехніка (Покупець) товар, а саме ячмінь, асортимент та ціна якого визначалися в специфікаціях №1 від 22.03.2017 року, №2 від 10.04.2017 року, №3 від 15.05.2017 року до зазначеного договору (а.с.95-97, том 1).

Відповідно до пункту 2.2 договору поставки №ВП-141 від 22 березня 2017 року постачальник зобовязувався надати в момент передачі товару Покупцю належно оформлені документи: оригінал накладних на відпуск товару; оригінали товарно-транспортних накладних; податкову накладну, складену в електронній формі, з дотриманням встановлених законом вимог щодо її оформлення і реєстрації; завірені копії договорів та заявок на перевезення товару; інші документи, вказані у підписаній Сторонами Специфікації.

У відповідності до умов вказаного договору ТОВ Містек протягом з 01.03.2017 року по 31.05.2017 року поставило, а позивач, відповідно, отримав товар (ячмінь) на загальну суму 4984638,50 грн., в тому числі ПДВ на суму 830773,07 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними (а.с.98-127, 183-210, том 1). Зазначену суму ПДВ позивач включив до складу податкового кредиту. Крім того, вартість придбаного в ТОВ Містек товару була включена до складу собівартості реалізованої продукції в сумі 4153865,43 грн. в рядок 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати за перше півріччя 2017 року.

Оплату придбаного товару позивач здійснював згідно умов договору в безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.160-182, том 1). Вищенаведені господарські операції з ТОВ Містек позивач також відобразив в картці-рахунку 631 (а.с.212-223, том 1).

Пунктом 2.1 цього договору передбачено, що передача товару Покупцеві здійснюється згідно правил Інкотермс-2010, умови поставки кожної партії Товару узгоджуються Сторонами в специфікації. Так, специфікаціями передбачено, що передача товару Покупцеві здійснюється на умовах СРТ (Інкотермс-2010) за адресою: Волинська область, смт. Турійськ, вул. Паралельна, 33; смт. Локачі, вул. Шевченка, 14.

Відповідно до пункту 5.3 договору поставки №ВП-141 від 22 березня 2017 року, товар приймається за кількістю та якістю в місці, куди товар поставляється, на підставі транспортних накладних та інших супровідних документів, які підтверджують якість та повноту товару.

З матеріалів справи слідує, що передача товару відбувалася на підставі видаткових накладних (а.с.98-127, том 1), а транспортування товару здійснювалося відповідно до наданих під час перевірки товарно-транспортних накладних (а.с.128-159, том 1).

Відтак, на підтвердження господарських операцій з поставки товару (ячменю) від ТОВ Містек позивач надав контролюючому органу договір поставки №ВП-141 від 22 березня 2017 року, специфікації до нього від 22.03.2017 року №1, від 10.04.2017 року №2 та від 15.05.2017 року №3, податкові, видаткові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, а також картку рахунків 631, 311, 201, оборотно-сальдову відомість по рахунках 631 за період березень-травень 2017 року. Крім того, позивач надав під час перевірки відповідачу довідки про походження ячменю.

Також судом встановлено, що позивач мав господарські відносини з ТОВ Агротрансатлантік.

Між зазначеними контрагентами 26 жовтня 2016 року було укладено договір поставки №ВП-114 (а.с.224-227, том 1), згідно якого ТОВ Агротрансатлантік (Постачальник) зобовязувався поставити ТзОВ Агротехніка (Покупець) товар, асортимент та ціна якого визначалися в специфікаціях №1 від 26.10.2016 року, №2 від 28.10.2016 року, №3 від 01.12.2016 року до цього договору, відповідно до яких предметом поставки є олія соєва, а відповідно до специфікації №4 від 09.12.2016 року до вказаного договору макуха соняшникова (а.с.228-231, том 1).

Відповідно до пункту 2.1 договору поставки №ВП-114 від 26 жовтня 2016 року передача товару Покупцеві здійснюється згідно правил Інкотермс-2010, умови поставки кожної партії товару узгоджуються сторонами в Специфікації. Так, специфікаціями передбачено, що передача товару Покупцеві здійснюється на умовах СРТ (Інкотермс-2010) за адресою: Волинська область, смт. Турійськ, вул. Паралельна, 33; смт. Локачі, вул. Шевченка, 14.

Як визначено в пункті 5.3 договору поставки №ВП-114 від 26 жовтня 2016 року, товар приймається за кількістю та якістю в місці, куди товар поставляється, на підставі транспортних накладних та інших супровідних документів, які підтверджують якість та повноту товару.

Пунктом 2.2 цього договору передбачено,що постачальник зобовязувався надати в момент передачі товару Покупцю належно оформлені документи: оригінал накладних на відпуск товару; оригінали товарно-транспортних накладних; податкову накладну, складену в електронній формі, з дотриманням встановлених законом вимог щодо її оформлення і реєстрації; завірені копії договорів та заявок на перевезення товару; інші документи, вказані у підписаній Сторонами Специфікації.

На виконання умов даного договору ТОВ Агротрансатлантік з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року поставило, а позивач, відповідно, отримав товар (олію соєву, макуху соняшникову) на загальну суму 1751274,50 грн., в тому числі ПДВ на суму 291878,99 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними (а.с.232-235, 19-22, том 2). Зазначену суму ПДВ позивач включив до складу податкового кредиту. Крім того, вартість придбаного в ТОВ Агротрансатлантік товару була включена до складу собівартості реалізованої продукції в сумі 1459395,01 грн. в рядок 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати за 2016 рік.

Оплату придбаного товару позивач здійснював згідно умов договору в безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.242-250, том 1, 1-18, том 2). Вищенаведені господарські операції з ТОВ Агротрансатлантік позивач також відобразив в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 631 та картці-рахунку 631 (а.с.23-29, том 2).

З матеріалів справи слідує, що передача товару відбувалася на підставі видаткових накладних (а.с.232-235, том 1), а транспортування товару здійснювалося відповідно до наданих під час перевірки товарно-транспортних накладних (а.с.236-241, том 1).

Відтак, на підтвердження господарських операцій з поставки товару (олії соєвої, макухи соняшникової) від ТОВ Агротрансатлантік позивач надав контролюючому органу договір поставки №ВП-114 від 26 жовтня 2016 року, специфікації до нього від №1 від 26.10.2016 року, №2 від 28.10.2016 року, №3 від 01.12.2016 року, №4 від 09.12.2016 року, податкові, видаткові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, а також картку рахунків 631, 311, 201, оборотно-сальдову відомість по рахунках 631 за період жовтень-грудень 2017 року. Крім того, позивач надав під час перевірки відповідачу посвідчення про якість олії соєвої та макухи соняшникової.

Як слідує з акта перевірки від 02.01.2018 року №2/28-10-48-12/21750952, у відповідача не було зауважень щодо повноти та правильності оформлення наданих позивачем первинних документів, їх відповідності вимогам чинного законодавства України або стандартам бухгалтерського обліку.

Водночас, в противагу цьому, контролюючий орган зробив висновок про нереальність здійснення згаданих господарських операцій, які ґрунтувалися на тому, що ТОВ Містек та ТОВ Агротрансатлантік не могли здійснювати поставку товарно-матеріальних цінностей позивачу з наступних підстав: відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю необхідних трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів; неможливість фактичного здійснення цими контрагентами господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу.

Зазначені висновки відповідача ґрунтуються на витягах з податкової інформації, а саме від 10.05.2017 року №1959/7/17-00-12-01-10/2, складеної Головним управлінням ДФС у Рівненській області «Результати опрацювання зібраної податкової інформації по ТОВ Містек щодо встановлення нереальності здійснених фінансово-господарських операцій з платниками податків за звітні періоди березень-квітень 2017 року», відповідно до якої ТОВ Містек здійснювало реєстрацію податкових накладних на реалізацію (надання послуг) ячменю та сої, фактичне походження яких не встановлено, оскільки контролюючий орган встановив обрив по ланцюгу придбання вказаного товару, а також відсутністю даного товариства за місцезнаходженням. У звязку з цим відповідач вважає, що прослідковується підміна товару. Також відповідно до витягу з податкової інформації від 16.08.2017 року №95/15-32-14-07/39465366, складеної Головним управлінням ДФС в Одеській області «Результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ Агротрансатлантік за звітний період декларування ПДВ за травень, жовтень-грудень 2016 року, березень-квітень 2017 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами за період травень, жовтень-грудень 2016 року, березень-квітень 2017 року, а також при визначенні податкового кредиту за травень, жовтень-грудень 2016 року, березень-квітень 2017 року», відповідач встановив, що дане підприємство за юридичною адресою не знаходиться, а тому неможливо вручити запити посадовим особам цього товариства з метою отримання інформації та її документального підтвердження про здійснені господарські операції. Також щодо цього підприємства відсутня будь-яка інформація про наявні складські приміщення, автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Крім того, відповідач вказує на наявність досудових розслідувань у кримінальних провадженнях, що порушені за ознаками кримінальних правопорушень, до яких може бути причетне ТОВ Агротрансатлантік, а саме щодо участі у схемах з формування ризикового податкового кредиту з податку на додану вартість та ухилення від сплати податків. З аналізу наведеного податковий орган вважає, що за участю ТОВ Агротрансатлантік встановлено ряд учасників проходження схемного кредиту, які при здійсненні фінансово-господарських операцій здійснюють підміну позицій товарних груп.

Крім того, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби посилається на отриману листом відповідь Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції у Волинській області від 04.12.2017 року №3636/27/01-2017 (а.с.46-52, том 2), відповідно до якої слідує, що згідно даних автоматизованої системи фіксації та розпізнання номерних знаків «Відеоконтроль-Рубіж» не підтверджено транспортування продукції транспортними засобами, які зазначені в товарно-транспортних накладних, що надавалися під час перевірки позивачем.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень з огляду на таке.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 розділу V ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Обєктом оподаткування податком на прибуток визначений у ст.134 ПК України як прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу

Базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п.135.1 ст.135 ПК України).

Відповідно до п.10 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку (П(С)БО) 16 "Витрати" собівартість реалізованих товарів визначається за П(С)БО 9 «Запаси»., затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.11.1999р. за №751/4044.

Відповідно до п.4 П(С)БО 9 «Запаси», запаси - активи, які:

утримуються для подальшого продажу (розподілу, передачі) за умов звичайної господарської діяльності;

перебувають у процесі виробництва з метою подальшого продажу продукту виробництва;

утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством/установою.

Як встановлено п.6 П(С)БО 9 «Запаси», для цілей бухгалтерського обліку запаси включають:

сировину, основні й допоміжні матеріали, комплектуючі вироби та інші матеріальні цінності, що призначені для виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг, розподілу, передачі, обслуговування виробництва й адміністративних потреб;

незавершене виробництво у вигляді не закінчених обробкою і складанням деталей, вузлів, виробів та незакінчених технологічних процесів. Незавершене виробництво на підприємствах, в установах, що виконують роботи та надають послуги, складається з витрат на виконання незакінчених робіт (послуг), щодо яких підприємством/установою ще не визнано доходу;

готову продукцію, що виготовлена на підприємстві, в установі, призначена для продажу і відповідає технічним та якісним характеристикам, передбаченим договором або іншим нормативно-правовим актом;

товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством/установою з метою подальшого продажу;

малоцінні та швидкозношувані предмети, що використовуються протягом не більше одного року або нормального операційного циклу, якщо він більше одного року;

поточні біологічні активи, якщо вони оцінюються за цим Положенням (стандартом), а також сільськогосподарська продукція і продукція лісового господарства після її первісного визнання.

Відповідно до п.9 П(С)БО 9 «Запаси» первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат:

суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю), за вирахуванням непрямих податків;

суми ввізного мита;

суми непрямих податків у зв'язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству/установі;

транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, нормами податкового законодавства встановлено, що податкова накладна є звітним та одночасно розрахунковим документом. Наявність податкових накладних дійсно є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, але не вичерпною. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Статтею 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі ОСОБА_2 №996-ХІV) (в редакції, чинній на момент здійснення господарських операцій) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкової ознаки господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Договори, податкові, видаткові накладні, платіжні доручення є підставою для податкового та бухгалтерського обліку, якщо вони засвідчують факт вчинення господарської операції.

Суд дійшов до висновку, що відповідачем не доведено, що господарські операції між ТзОВ Агротехніка та ТОВ Містек, ТОВ Агротрансатлантік, по яких позивач формував податковий кредит та витрати, не носили реального характеру, оскільки позивач надав належним чином оформлені первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують факт здійснення господарських операцій та отримання товару в межах здійснення господарської діяльності позивача.

При вирішенні даного спору суд не бере до уваги посилання відповідача на витяги з податкової інформації щодо контрагентів позивача. Суд зазначає, що факт порушення контрагентами своїх податкових зобов'язань може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди, якщо податковий орган доведе, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкових зобовязань.

Разом з тим, спрямованість господарських операцій позивача на реальне настання правових наслідків підтверджується належними первинними документами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам податкового законодавства.

А відтак, за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Аналіз норм Податкового кодексу України вказує на той факт, що у його змісті не міститься норм, які б покладали відповідальність на платника податку - покупця товару (послуг), щодо обов'язку здійснювати контроль за дотриманням постачальниками вимог законодавства при здійсненні господарської діяльності, декларуванні ними податкової звітності.

Аналогічна позиція висловлена, зокрема, в Постанові Верховного Суду України від 31 січня 2011 року в справі №21-47а10, який зазначив, що чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим субєктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг) на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту. Таким чином, порушення податкової дисципліни контрагентом не є підставою для відмови у праві на податковий кредит.

Така правова позиція суду узгоджується також з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, повязаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобовязання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Також Верховний Суд України в постанові від 27 березня 2012 року у справі №21-737во10 висловив позицію, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Крім того, на час укладення та виконання договорів контрагенти позивача були зареєстрованими в ЄДРПОУ, тобто були юридичними особами, наділеними цивільною правоздатністю і дієздатністю, та платниками податку на додану вартість.

Суд також не бере до уваги твердження відповідача про неможливість транспортування товарно-матеріальних цінностей від ТОВ Містек та ТОВ Агротрансатлантік до позивача, посилаючись на відповідь Головного управління Національної поліції у Волинській області у листі від 04.12.2017 року №3636/27/01-2017 про те, що згідно даних автоматизованої системи фіксації та розпізнавання номерних знаків «Відеоконтроль-Рубіж» не підтверджено транспортування продукції на адресу ТзОВ Агротрансатлантік транспортними засобами та за маршрутами, вказаними в поданих до перевірки товарно-транспортних накладних. Однак, такий доказ не може спростовувати факту здійснення зазначених господарських операцій за наявності інших доказів. Суд також вважає, що вказана інформація не може вважатися належним доказом, оскільки відсутність інформації про перевезення вантажу в автоматизованій системі, яка функціонально не призначена для цілей контролю чи фіксації переміщення вантажів, не свідчить, що транспортування вантажу не відбувалось.

Крім того, суд зазначає, що твердження відповідача про те, що ТОВ Агротрансатлантік фігурувало в кримінальних провадженнях, як субєкт фінансово-господарської діяльності, що відносився до складу підприємств з ознаки фіктивності, не спростовує фактів здійснення господарських операцій між ТОВ Агротехніка та вищевказаним контрагентом, оскільки жодного рішення суду, яким встановлено, що укладені договори між цими субєктами господарювання визнано недійсними, чи нікчемними відповідач не надав. Також відповідач не надав суду жодного вироку суду щодо притягнення посадових осіб даного контрагента позивача та посадових осіб ТОВ Агротехніка до кримінальної відповідальності за підроблення первинних документів, печаток, штампів, бланків та їх використання у фіктивній господарській діяльності.

Недобросовісність платника податків має бути встановлена безумовними та однозначними доказами, однак такі докази на порушення вимог частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України податковим органом не надано, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростовано.

Також суд вказує на те, що твердження контролюючого органу про факт реалізації позивачу його контрагентами товарів без його придбання базуються на припущеннях, на основі витягів з бази даних АІС «Податковий блок», при цьому відповідач чи інший контролюючий орган не здійснював документальних чи фактичних перевірок контрагентів позивача. Також суд не бере до уваги твердження відповідача про неможливість постачання товару позивачу ТОВ Містек та ТОВ Агротрансатлантік у зв'язку з недостатньою кількістю працівників та обсягу матеріальних ресурсів, оскільки ці контрагенти не були позбавлені можливості залучати до постачання товару третіх осіб.

Отже, всупереч наведеним вимогам відповідач, як субєкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення у письмовому відзиві на позовну заяву, і не довів правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що викладені в акті перевірки від 02.01.2018 року №2/28-10-48-12/21750952 висновки податкового органу не знайшли свого підтвердження в ході зясування обставин у справі по суті, відтак позов підлягає до задоволення шляхом прийняття рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 січня 2018 року №, №, №

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 42874,64 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням №13053 від 30.01.2018 року.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16.01.2018 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16.01.2018 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16.01.2018 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11г, ідентифікаційний код 39440996) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехніка (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, будинок 11, ідентифікаційний код 21750952) судовий збір у розмірі 42874,64 грн. (сорок дві тисячі вісімсот сімдесят чотири гривні 64 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду буде складено 26 березня 2018 року.

Суддя В.Д. Ковальчук