Справа № 826/19681/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2018 року № 826/19681/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доДніпровської районної в місті Києві державної адміністрації
провизнання дій протиправними, визнання протиправними розпорядження та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.12.2016 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом ( з урахуванням заяви про доповнення до адміністративного позову від 14.09.2017 року) до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними та дискримінаційними дій Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в частині відмови відновлення ОСОБА_1 та членів його родини на квартирному обліку з 08.10.1991 з правом першочергового одержання жилих приміщень за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас або відставку за хворобою за їх новим місцем проживання в місті Києві;

- зобов'язання Дніпровську районну в місті Києві держану адміністрацію поставити ОСОБА_1 та членів його родини на квартирний облік з 08.10.1991 з правом першочергового одержання житла за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас або відставку за хворобою за їх новим місцем проживання в місті Києві.

- визнання протиправним та скасування Розпорядження № 427 від 11.08.2016, Розпорядження № 378 від 11.07.2017 року суб'єкта владних повноважень - Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації;

- зобов'язати Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію поставити родину ОСОБА_1 на квартирний облік з 08.10.1991 року з правом першочергового одержання житла за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас або відставку за хворобою за новим місцем проживання в місті Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2016 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, із врахуванням правової позиції Верховного Суду України.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2016 скасовано, а справу №826/19681/16 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 2 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.05.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2017 року скасовано, а справу № 826/19681/16 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2017 року суддею Літвіновою А.В. відкрито провадження по вказаній справі, закінчено підготовче провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду.

14.09.2017 року позивачем за вх. № 61754/17 до суду подано заяву про доповнення до адміністративного позову.

10.10.2017 року позивачем за вх. № 68940/17 до суду подано заяву про прийняття заяви про збільшення позовних вимог та розгляд їх разом з первісними вимогами.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017р. №5701 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та згідно з п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015р. №25), адміністративну справу №826/19681/16 повторно розподілено на суддю Амельохіна В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року суддею Амельохіним В.В. справу № 826/19681/16 прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією необґрунтовано відмовлено позивачу разом із сім'єю у взятті на квартирний облік для отримання житла, оскільки позивач, в силу положень Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, наділений правом першочергового одержання жилих приміщень, незалежно від тривалості проживання у відповідному населеному пункті.

Така відмова, на думку позивача позбавляє його можливості реалізувати гарантовані Конституцією України права на житло. При цьому, як зазначає позивача, відповідачем не враховано, що його переміщення з міста Луганськ зумовлене об'єктивними причинами, а саме наявністю збройного конфлікту на території Луганської та Донецької областях України, а також фактом окупації цих областей, що є загальновідомим фактом та не потребує доказування. Крім того, постановою Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 року № 254-VIII визначено, що територія окремих районів цих областей є окупованими, у тому числі місто Луганськ.

Окрім цього, позивач зазначає також, що на його думку в діях Дніпровської районної в місті Державної адміністрації має місце дискримінація, оскільки він належить до соціальної групи внутрішньо - переміщених осіб, яку умовно можна назвати "вимушеними переселенцями".

У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

У той же час, представник відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечував, та просив відмовити в його задоволенні.

Письмові заперечення відповідача обґрунтовані тим, що відмова у взятті позивача разом із сім'єю на квартирний облік для отримання житла відповідає положенням чинного законодавства, у зв'язку з тим, що позивачем не дотримано вимоги щодо постійного проживання та прописки у місті Києві не менше, як п'ять років.

20.11.2017 року у судовому засіданні на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані документи та матеріали, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи, та не заперечувалося відповідачем, ОСОБА_1 з 02.08.1991 звільнений з дійсної військової служби за ст. 60 «Б» (у зв'язку з хворобою), наказ ГК ВМФ №0445 від 11.07.1991, та має право на пільги, встановлені постановами ЦК КПСС та Ради Міністрів СРСР від 21.03.1989 №237-74, від 20.01.1960 №74, постановами Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 №193 та від 07.09.1989 №734.

Вказаний факт також підтверджено копією посвідчення, виданого майору медичної служби «у відставці» ОСОБА_1 від 02.08.1991 року № 127.

Згідно довідки від 25.11.2014 № позивач є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

04.02.2015 року та 19.03.2015 року позивач звернувся до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації зі заявами про взяття його та його сім'ї на квартирний облік за новим місцем проживання - місто Київ - з 08.10.1991 з правом першочергового отримання житла за пільгою військовослужбовця, звільненого у відставку.

За результатами розгляду вказаної заяви (від 04.02.2015 року) Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією листом від 06.03.2015 №103-103/П-137-544 позивачу відмовлено у взятті позивача на квартирний облік, оскільки реєстрація останнього в Дніпровському районі міста Києва датована лише з жовтня 2014 року, а для взяття особи на облік необхідним є постійне проживання та реєстрація в місті Києві не менше п'яти років.

У той же час, листами Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.04.2015 №103-103/ОП/П/П-137/1 та від 20.04.2015 №103-103/ОП/П-137/2-1082 позивача повторно повідомлено про відмову у взятті його на квартирний облік з посиланням на відсутність постійної реєстрації в місті Києві.

Крім того, згідно з розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.07.2015 №349, ОСОБА_1 відмовлено в прийнятті на квартирний лік у зв'язку з відсутністю постійної реєстрації в місті Києві та відсутністю документів, необхідних для прийняття рішення.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом, за результатами розгляду якого, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2016 року, з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі № 826/22158/15, визнано протиправними дії Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови у прийнятті на квартирний облік ОСОБА_1 із сім'єю та зобов'язано Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо прийняття його на квартирний облік з 8 жовтня 1991 року.

Повідомленням Дніпровської в місті Києві державної адміністрації від 12.08.2016 року № 24-4341/103 позивача повідомлено, що Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.08.2016 року № 427 йому відмовлено в постановці на пільговий квартирний облік на підставі відсутності постійної реєстрації у місті Києві та відсутності документів для прийняття рішення.

Окрім цього, за результатами повторного звернення до відповідача з заявою та довідками про реєстрацію місця проживання, відповідачем Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.07.2017 року № 378 повторно відмовлено в постановці на пільговий квартирний облік на підставі п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Український РСР та п. 2,7 Постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міськради профспілок № 234 від 30.04.1991 року.

Незгода позивача з такими діями та рішенням відповідача, обумовили його на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 31 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Згідно зі ст. 37 Житлового кодексу Української РСР облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв'язку з виходом на пенсію.

У випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР працівники медичних, культурно-освітніх, торговельних та інших установ і організацій, які безпосередньо обслуговують трудовий колектив підприємства, установи, організації, та інші особи за їх бажанням беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з робітниками і службовцями цього підприємства, установи, організації.

Громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті (ч. 1 ст. 39 Житлового кодексу Української РСР).

У силу ч.ч. 1-3 ст. 43 Житлового кодексу Української РСР, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Приписами ст. 45 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що у першу чергу жилі приміщення надаються потребуючим поліпшення житлових умов: сім'ям воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняним до них у встановленому порядку особам; Героям Радянського Союзу, Героям Соціалістичної Праці, а також особам, нагородженим орденами Слави, Трудової Слави, «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» усіх трьох ступенів; особам, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, перелічених у списку захворювань, затверджуваному в установленому законодавством Союзу РСР порядку; особам, зараженим вірусом імунодефіциту людини внаслідок виконання медичних маніпуляцій; медичним працівникам, зараженим вірусом імунодефіциту людини внаслідок виконання службових обов'язків; особам, які перебували в складі діючої армії в період громадянської і Великої Вітчизняної воєн та під час інших бойових операцій по захисту СРСР, партизанам громадянської і Великої Вітчизняної воєн, а також іншим особам, які брали участь у бойових операціях по захисту СРСР; інвалідам праці І і ІІ груп та інвалідам І і ІІ груп з числа військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України; сім'ям осіб, які загинули при виконанні державних або громадських обов'язків, виконанні обов'язку громадянина СРСР по рятуванню життя людини, по охороні соціалістичної власності і правопорядку або загинули на виробництві внаслідок нещасного випадку; робітникам і службовцям, які тривалий час сумлінно пропрацювали у сфері виробництва; матерям, яким присвоєно звання «Мати-героїня», багатодітним сім'ям, сім'ям, що виховують дітей-інвалідів, і одиноким матерям (батькам); сім'ям при народженні близнят; вчителям та іншим педагогічним працівникам загальноосвітніх шкіл і професійно-технічних навчальних закладів. Законодавством Союзу РСР і Української РСР право першочергового одержання жилого приміщення може бути надано й іншим категоріям громадян.

При цьому, правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень затверджуються Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок (ст. 60 Житлового кодексу Української РСР).

На виконання положень ст. 60 Житлового кодексу Української РСР постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 затверджено Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (надалі - Правила).

Відповідно до п. 8 Правил квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно п. 11 Порядку кожна сім'я може перебувати на квартирному обліку за місцем роботи одного з членів сім'ї (за їх вибором) та у виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання.

У виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів ведення квартирного обліку покладається на відділи по обліку і розподілу жилої площі, а там, де таких відділів нема, - на службових осіб, призначених рішенням виконавчого комітету. На підприємствах, в установах, організаціях облік ведеться житлово-побутовими (житлово-комунальними) відділами, а в разі їх відсутності - працівниками, призначеними адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації за погодженням з профспілковим комітетом (п. 12 Правил).

Як встановлено матеріалами справи, зокрема, з копії довідки Управління комунального майна Луганської міської ради від 16.12.2014 за вих. №1-10/1411/0/41-14, підтверджено, що ОСОБА_1 зі складом сім'ї 4 особи (він, дружина, два сини) перебував на квартирному обліку у виконавчому комітеті Луганської міської ради з правом першочергового одержання жилих приміщень за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас або відставку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках, зокрема, виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до м. Києва, звернувся до Луганської міської ради з заявою про зняття його з квартирного обліку, з метою постановки на квартирний облік в м. Києві. За результатами розгляду його заяви, Управлінням комунальної власності Луганської міської ради позивача листом від 16.12.2014 року за № 1-04/1409/0/41-14 повідомлено, що його рішенням від 10.12.2014 року № 177/3 знято з квартирного обліку на підставі п. 2 ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу Української РСР.

Враховуючи факт переїзду на постійне місце проживання до м. Києва та зняття Управлінням комунальної власності Луганської міської ради з квартирного обліку, позивач звертався до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації зі заявами про взяття його та його сім'ї на квартирний облік за новим місцем проживання - місто Київ - з 08.10.1991 з правом першочергового отримання житла за пільгою військовослужбовця, звільненого у відставку, за результатами розгляду яких ОСОБА_1 було відмовлено, що свою чергу стало підставою звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва.

31.03.2016 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва, з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року визнано протиправними дії Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови у прийнятті на квартирний облік ОСОБА_1 із сім'єю та зобов'язано Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо прийняття його на квартирний облік з 8 жовтня 1991 року.

15.06.2017 року позивачем подано до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації заяву, в якій просив останнього, на виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.04.2017 року повторно розглянути його заяву щодо прийняття його на квартирний облік з 8 жовтня 1991 року.

До вказаної заяви позивачем було додано: копію виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.04.2017 року по справі 826/22158/15; довідки про реєстрацію місця проживання особи на кожного члена сім'ї; довідки про перебування членів сім'ї на квартирному обліку за адресою філіалу бездомних громадян кожного члена сім'ї; паспортів кожного члена сім'ї; довідки про склад сім'ї офіцера ОСОБА_1 від 16.09.1991 року; посвідчення № 127 від 01.08.1991 року на право першочергового отримання житла за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у відставку; довідки від 18.12.1998 року про здачу службового житла; листа Луганської міської ради про зняття сім'ї ОСОБА_1 з квартирного обліку м. Луганська; заяви ОСОБА_1 від 25.11.2014 року про зняття його сім'ї з квартирного обліку м. Луганська для постановки в м. Києві; довідки Луганської міської ради про те, що сім'я ОСОБА_1 не забезпечувався житлом в м. Луганську.

За результатами розгляду вказаної заяви, засіданням районної громадської комісії з житлових питань при Дніпровській районній в місті Києві державної адміністрації, що затверджено протоколом № 12/1 від 06.07.2017 року, рекомендовано відмовити позивачу у зарахуванні житла на квартирний облік для отримання житла.

11.07.2017 року Дніпровською районною в місті Києві державної адміністрації прийнято Розпорядження № 378, яким відмовлено позивачу в постановці на пільговий квартирний облік на підставі п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Український РСР та п. 2,7 Постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міськради профспілок № 234 від 30.04.1991 року.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає наступне.

Так, п. 13 Правил (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, а саме на час подання позивачем заяви від 15.06.2017 року) передбачено перелік осіб, які беруться на квартирний облік та які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно п. 15 Правил визначено, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Зазначені вимоги не поширюються на внутрішньо переміщених осіб, визначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил).

Громадяни, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Відповідно до п. 18 Правил заява про взяття на квартирний облік подається відповідно виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради, сільському голові (у разі, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) за місцем проживання громадян (у випадку, передбаченому абзацом четвертим пункту 8 цих Правил, - за місцем перебування внутрішньо переміщеної особи на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб) та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу або іншому громадському об'єднанню (організації) за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім'ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік.

До заяви додаються:

- довідки про реєстрацію місця проживання особи на кожного члена сім'ї, видані виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, сільським головою (у разі, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації), за формою, встановленою в додатку 13 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. N 207 (Офіційний вісник України, 2016 р., N 28, ст. 1108);

- довідки про те, чи перебувають члени сім'ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської ради).

Громадяни, які беруться на облік на пільгових підставах або користуються правом першочергового чи позачергового одержання жилих приміщень, зазначають про це у заяві і подають відповідні документи.

У разі потреби до заяви додаються також медичний висновок, довідка (виписка з рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради) про невідповідність жилого приміщення встановленим санітарним і технічним вимогам, копія договору піднайму жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи договору найму жилого приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу або в будинку (частині будинку), квартирі, що належить громадянину на праві приватної власності.

Інші документи у разі потреби запитуються виконавчим комітетом сільської, селищної, міської ради або адміністрацією підприємства, установи, організації.

Аналіз вказаних вище норм чинного законодавства свідчить про те, що громадяни, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті, шляхом подачі до відповідного органу реєстрації за місцем проживання громадян заяви про взяття на квартирний облік.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач наділений правом на взяття на квартирний облік незалежно від тривалості проживання у місті Києві, оскільки останній користується правом першочергового одержання жилих приміщень.

Втім, відповідач відмовляючи у прийнятті позивача на квартирний облік зазначеним обставинам оцінки не дав, мотивації не навів.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідачем у відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено правомірності свого Розпорядження № 378 від 11.07.2017 року, зокрема, шляхом подачі до суду відзиву на позов в цій частині, що в свою чергу свідчить про недоведеність відповідачем підстав для відмови в постановці на пільговий квартирний облік позивача.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що Розпорядження № 378 від 11.07.2017 року суб'єкта владних повноважень - Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації є протиправним та підлягає скасуванню.

За вказаних обставин, суд також вважає за необхідне визнати протиправними дії Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в частині відмови відновлення ОСОБА_1 та членів його родини на квартирному обліку з 08.10.1991 з правом першочергового одержання жилих приміщень за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас або відставку за хворобою за їх новим місцем проживання в місті Києві.

Проте, що стосується вимог про визнання дій відповідача дискримінаційними, то суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки ані з позовної заяви, ані з пояснень позивача в судовому засіданні судом не встановлено обставин, які б свідчили, що до позивача було застосовано будь-які дискримінаційні дії (ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними - ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні») у зв'язку з тим, що він є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

У той же час, щодо вимоги позивача про зобов'язання Дніпровську районну в місті Києві держану адміністрацію поставити ОСОБА_1 та членів його родини на квартирний облік з 08.10.1991 з правом першочергового одержання житла за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас або відставку за хворобою за їх новим місцем проживання в місті Києві, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі N 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За вказаних вище обставин, суд вважає, що позивачем виконано всі умови для прийняття відповідачем рішення про взяття його на квартирний облік, як такого, що користується правом першочергового одержання жилих приміщень, втім відповідачем, як встановлено матеріалами справи неодноразово було відмовлено у задоволенні вказаного питання.

А тому, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію поставити ОСОБА_1 та членів його родини на квартирний облік з 08.10.1991 з правом першочергового одержання житла за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас або відставку за хворобою за їх новим місцем проживання в місті Києві.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в частині відмови відновлення ОСОБА_1 та членів його родини на квартирному обліку з 08.10.1991 з правом першочергового одержання жилих приміщень за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас або відставку за хворобою за їх новим місцем проживання в місті Києві;

3 Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 378 від 11.07.2017 року.

4. Зобов'язати Дніпровську районну в місті Києві держану адміністрацію поставити ОСОБА_1 та членів його родини на квартирний облік з 08.10.1991 з правом першочергового одержання житла за пільгою військовослужбовців, звільнених з військової служби у запас або відставку за хворобою за їх новим місцем проживання в місті Києві.

4. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

6. Присудити з бюджетних асигнувань Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 826, 82 грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін