Справа № 265/2779/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року справа №265/2779/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д., суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2017 року по адміністративній справі №265/2779/17-а (Головуючий 1 інстанції - Щербіна А.В.) за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся о суду з цим позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача з проведення розрахунку пенсії з урахуванням індивідуального коефіцієнта середнього заробітку 0,74911; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з використанням індивідуального коефіцієнта середнього заробітку 1,21; зобов'язати відповідача виплатити заборгованість по пенсії, з моменту призначення пенсії по день перерахунку, з урахуванням, фактично отриманих сум пенсії.

В обґрунтування зазначив, що при розрахунку його пенсії відповідач застосував індивідуальний коефіцієнт середнього заробітку 0,74911.

Проте, такі дії пенсійного органу є протиправними, оскільки для розрахунку коефіцієнта на момент призначення пенсії позивачу повинен був застосовуватися індивідуальний коефіцієнт середнього заробітку 1,21.

Цей коефіцієнт розрахований із заробітних плат за періоди з 01.01.1985 року по 31.10.1989 року та 01.11.1984 по 01.12.1984 року.

Використання Відповідачем індивідуального коефіцієнта середнього заробітку 0,74911, призвело до неправильного розрахунку пенсії позивача, до її заниження.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість судового рішення, просив постанову скасувати, прийняти нову, якою позов задовольнити.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції суперечать вимогам ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.07. 2017 року замінено первісного позивача УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя на належного - Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріполя Донецької області.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.11. 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 з моменту призначння пенсії (з 28.08.2012 року) по 24.10.2016 року залишено без розгляду з підстав, визначених ст.99 КАС України.

ОСОБА_1 з 06.08.2012 року призначена пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсія призначена на підставі заяви позивача від 28.08.2012 року.(а.с.31)

На момент призначення страховий стаж позивача складав 42 роки 02 місяці 13 днів. Коефіцієнт стажу для обчислення пенсії становить 0,74911.

Розрахунок пенсії здійснено на підставі довідки про заробітну плату ТОВ «Азовзагальмаш» за період з 01.11.1984 року по 31.10.1989 року, та з 01.07.2000 року по 31.07.2012 року - відповідно до даних індивідуальних даних персоніфікованого обліку про застраховану особу.

З 01.09.2014 року після перерахунку пенсії по стажу і заробітку коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 склав 0,59625.

З 01.08.2016 року після перерахунку пенсії по стажу страховий стаж складав 46 років 02 місяці 12 днів. Індивідуальний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 склав 0,62325.

При цьому, пенсію розраховано відповідно до п.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) з заробітку за період з з 01.11.1984 року по 31.10.1989 року - 60 місяців, з 01.07.2000 року по 31.07.2012 року - 144 місяці. Коефіцієнт середньої заробітної плати для обчислення пенсії становить 0,74911.

ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу в порядку ЗУ «Про звернення громадян», в якому просив роз'яснити порядок нарахування та виплати йому пенсії.

Листом від 31.10.2016 року позивачу роз'яснено порядок нарахування та виплати йому пенсії та зазначено про застосування при розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітку 0,74911.

В листі зазначено, що перерахунок пенсії проведений позивачу вірно та на підставі чинного пенсійного законодавства України.(а.с.7)

Не погодившись з такою відповіддю пенсійного органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки відповідачем вірно було застосовано при призначенні та перерахунку пенсії коефіцієнту індивідуального заробітку 0,74911.

Судом встановлено, що спірні відносини склалися внаслідок неправомірного, на думку позивача, застосування відповідачем при перерахунку пенсії позивачу коефіцієнта заробітної плати у розмірі 0,74911 замість необхідного 1,21.

Відповідно до частини четвертої ст. 42 Закону № 1058, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першійстатті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що показник заробітної плати для перерахунку пенсії визначається за двома можливими методами за вибором пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії здійснюється із тієї заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу змінюються лише ті показники розрахунку заробітної плати, на які здійснюється посилання у цій нормі (за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058.

На підставі ч.1 ст.40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За змістом зазначених норм Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата для обчислення пенсії в обох випадках розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 Закону № 1058:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць

(Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Таким чином, у наведеній формулі обчислення заробітної плати

Зп = Зс х (Ск : К) змінними показниками будуть (Ск : К).

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Суд зазначає, що коефіцієнт заробітної плати є співвідношенням між заробітною платою, яку особа фактично отримує в певний місяць, з якої сплачено страхові внески, до середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за цей місяць, і безпосередньо залежить від величини отримуваної особою, в даному випадку заробітної плати позивача. Зазначений коефіцієнт визначається щомісячно.

Наведене дає підстави для висновку, що заробітна плата, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії, має значення для визначення коефіцієнтів заробітної плати за кожний відпрацьований місяць після призначення пенсії.

Таким чином, коефіцієнтів заробітної плати не є постійним показником та залежить від розміру заробітної плати, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії.

Суд зазначає, що обчислені щомісячні коефіцієнти заробітку підсумовуються та шляхом ділення одержаної суми на кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати, визначається середній коефіцієнт заробітної плати особи (Ск : К).

Відповідно до відомостей зазначених у листі УПФУ від 31.10.2016 року, відповідачем кожного разу при зверненні позивача за перерахунком пенсії, було здійснено розрахунок коефіцієнту заробітної плати з урахуванням відпрацьованого позивачем періоду та отриманого за цей період заробітку у відповідності до ч.1 ст. 40 та ч.4 ст. 42 Закону № 1058, тобто, у відповідності та з додержанням вимог законодавства.

На підстві викладеного суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав передбачених законом, для зміни коефіцієнту заробітної плати позивача з 0,74911 на 1,21 немає.

При цьому суд зазначає, що при перерахунку пенсії позивача відповідачем у відповідності до вимог законодавства пенсія обчислена за найбільш вигідним способом для позивача.

Суд не приймає посилання апелянта на необхідність застосування коефіцієнта 1,21, що був дійсним на момент призначення пенсії, оскільки законодавець чітко визначив умови здійснення перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії, яким не передбачено збереження раніше встановленого коефіцієнту заробітної плати.

Досліджені під час апеляційного перегляду матеріали справи доводять, що відповідачем дотримані всі норми щодо виконання приписів вищезазначених законів, жодних порушень управління стосовно прав на соціальне забезпечення не припустилось.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2017 року по адміністративній справі №265/2779/17-а - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2017 року по адміністративній справі №265/2779/17-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 20.03.2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 березня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв