Справа № 800/572/17
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення позову

22.03.2018 м. Київ П/9901/399/18 800/572/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного: суддя-доповідач Кравчук В.М., судді Анцупова Т.О., Гімон М.М., Стародуб О.П., Коваленко Н.В., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_2, що надійшла до суду 19.03.2018 у справі за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

06.12.2017 позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовною заявою, в якій, покликаючись на бездіяльність щодо розгляду його скарги, просив:

- визнати бездіяльність посадових осіб Вищої ради правосуддя щодо ігнорування Закону України "Про Вищу раду правосуддя" вираженого у нездійсненні дій, передбачених статтями Глави 4 "Дисциплінарне провадження щодо суддів" Закону України "Про Вищу раду правосуддя";

- накласти адміністративне стягнення на посадових осіб Вищої ради правосуддя, передбаченого Кодексом про адміністративні правопорушення по причині бездіяльності - ненадання відповіді на запит (ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення);

- зобов'язати Вищу раду правосуддя провести дії, передбачені вимоги глави 4 "Дисциплінарне провадження щодо суддів" Закону України "Про Вищу раду правосуддя";

- зобов'язати Вищу раду правосуддя повідомити позивача про результати попереднього вивчення та перевірки дисциплінарної скарги, яка додаткова інформація і документи, матеріали зібрано, пояснення суддів; навантаження проваджень на члена Вищої ради правосуддя Комкова В.К., орієнтовний термін розгляду одного провадження членом Вищої ради правосуддя, орієнтовний термін розгляду дисциплінарної скарги позивача, яка передана члену Вищої ради правосуддя Комкову В.К., надати позивачу копію рішення про відмову або про відкриття дисциплінарної справи.

Ухвалою від 29.01.2018 Верховний Суд відкрив провадження у справі лише в частині позовних вимог, а саме:

- визнати бездіяльність посадових осіб Вищої ради правосуддя щодо ігнорування Закону України "Про Вищу раду правосуддя" вираженого у нездійсненні дій, передбачених статтями Глави 4 "Дисциплінарне провадження щодо суддів" Закону України "Про Вищу раду правосуддя";

- зобов'язати Вищу раду правосуддя провести дії, передбачені вимоги глави 4 "Дисциплінарне провадження щодо суддів" Закону України "Про Вищу раду правосуддя";

- зобов'язати Вищу раду правосуддя повідомити позивача про результати попереднього вивчення та перевірки дисциплінарної скарги, яка додаткова інформація і документи, матеріали зібрано, пояснення суддів; навантаження проваджень на члена Вищої ради правосуддя Комкова В.К., орієнтовний термін розгляду одного провадження членом Вищої ради правосуддя, орієнтовний термін розгляду дисциплінарної скарги позивача, яка передана члену Вищої ради правосуддя Комкову В.К., надати позивачу копію рішення про відмову або про відкриття дисциплінарної справи.

Водночас, цією ж ухвалою від 29.01.2018 Суд відмовив позивачеві у відкритті провадження в іншій частині вимог, - накласти адміністративне стягнення на посадових осіб Вищої ради правосуддя, передбачене Кодексом про адміністративні правопорушення по причині бездіяльності - ненадання відповіді на запит (ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Після відкриття провадження, до суду 23.02.2018 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в задоволенні якої Суд ухвалою від 01.03.2018 відмовив.

19.03.2018 до Суду електронною поштою вдруге надійшла заява від ОСОБА_2 про "забезпечення позову та реагування на ухвалу з питань забезпечення позову від 01.03.2018".

В заяві про забезпчення позову (що надійшла 19.03.2018) ОСОБА_2 просить забезпечити позов шляхом "встановлення обов"язку відповідача вчинити певні дії, а саме:

а) зобов'язати Вищу раду правосуддя провести належні дії, передбачені вимогами глави 4 "Дисциплінарне провадження щодо суддів" Закону України "Про Вищу раду правосуддя" - розпочати дисциплінарне провадження за скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарна скарга), поданою відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів";

b) дисциплінарне провадження включає: попереднє вивчення та перевірку дисциплінарної скарги; відкриття дисциплінарної справи; розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності;

с) надати у відповідності до вимог ч.4 ст. 46 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" копію рішення про відкриття або відмову у відкритті дисциплінарної справи не пізніше як через три дні з дня його ухвалення шляхом надсилання, як особі, яка подала диисциплінарну скаргу;

d) зобов'язати Вищу раду правосуддя надати інформацію;

e) про результати попереднього вивчення та перевірки дисциплінарної скарги, яка додаткова інформація та документи, матеріали зібрано, пояснення суддів, тощо;

f) навантаження проваджень на члена Ради Комкова В.К. (кількість проваджень від загальної кількості, зареєстрованих у Вищій раді правосуддя), тощо;

g) середній термін розгляду одного провадження членом Вищої ради правосуддя;

h) орієнтовний термін розгляду дисциплінарної скарги ОСОБА_2, яка передана на члену Ради Комкову В.К.

Окрім того, прохальна частина заяви про забезпечення позову (19.03.2018) містить в прохальній її частині вимоги по суті позову:

- "п. 3) визнати бездіяльність посадових осіб Вищої ради правосуддя щодо ігнорування Закону України "Про Вищу раду правосуддя" вираженого у нездійсненні дій, передбачених статтями Глави 4 "Дисциплінарне провадження щодо суддів" Закону України "Про вищу раду правосуддя та ненадання відповіді на запит в порядку Закону україни "Про доступ до публічної інформації" та окремого запиту в порядку Закону України "Про звернення громадян", тобто три різні окремі дії у виді бездіяльності;

- п. 4) накласти адміністративне стягнення на посадових осіб Вищої ради правосуддя, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення по причині бездіяльності - ненадання відповіді на запит в порядку ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заяву про забезпечення позову обгрунтовує у п. 12 заяви (19.03.2018). Зазначає, що відбувається затягування розгляду його дисциплінарної скарги з боку Вищої ради правосуддя, а в той же час невідомі особи в нічний час гримають у ворота його помешкання. Позивач розцінює це, як фізичний та психологічний тиск; судді, щодо яких він звернувся із дисциплінарною скаргою до Вищої ради правосуддя продовжують упереджене ставлення до нього, що виражається у його приниженні; потребує витрачання часу і, як наслідок, в нього погіршується стан здоров'я. Це також призводить його до стану матеріального зубожіння.

Відповідно до статті 151 КАС України одним із видів забезпечення позову може бути встановлення обов'язку відповідача вчинити певні дії.

Разом з тим, частина 3 статті 151 КАС України встановлює ряд випадків за яких не допускається забезпечення позову. Так, згідно з пунктом 1 частини 3 вказаної статті,- шляхом зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та встановлення для них заборони або обов'язку вчиняти певні ді.

Позивач, власне, просить забезпечити позов шляхом встановлення обов'язку відповідача - Вищої ради правосуддя вчинити певні дії.

Суд вважає, що такий вид забезпечення позову, у разі його застосування, мав би характер втручання Суду у здійснення дискреційних повноваження Вищої ради правосуддя.

До того ж, за правилами ст. 150 КАС України суд має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Позивач не надав жодних доказів, які підтверджують необхідність вжиття обраного ним виду забезпечення позову. Наведені в заяві доводи є лише власними судженнями позивача про обставини, що, на його думку, виникли у нього.

З огляду на це, Суд дійшов висновку про відстуність правових підстав для забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач.

Крім того, Суд зазначає, що ОСОБА_2 вже звертався до суду із заявою про забезпечення позову, яку Суд вирішив ухвалою від 01.03.2018, відмовивши в задоволенні клопотання про забезпечення позову. При цьому, підстави та вид забезпечення позову, вказані у заяві, що надійшла до Суду 19.03.2018 є аналогічними, тим, що наведені в першій заяві про забезпечення позову та вирішеній ухвалою від 01.03.2018.

У зв'язку з цим, Суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про обов"язок добросовісного користування процесуальними правами, встановлений статтею 45 КАС України. Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників адміністративного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом.

Як вбачається, позивач свідомо вдруге подає заяву про забезпечення позову, вказуючи одні і тіж підстави та вид його забезпечення.

Враховуючи наведене, керуючись частиною 4 статті 45 45 КАС України, Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Керуючись статтями 45, 150, 151, 154, 266, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду в порядку передбаченому ст.266 Кодексу адміністративного судочинства України та у строки визначені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя М.М. Гімон

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя О.П.Стародуб