Справа № 818/2116/17
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 р. Справа №818/2116/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Савицької Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Веріч А.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Король М.І., Антоненко Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу 818/2116/17 за позовом ОСОБА_4 до Управління Держпраці у Сумській області про стягнення заборгованості та середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Держпраці у Сумській області, в якому просить:

- стягнути з Управління Держпраці у Сумській області заборгованість по виплаті належних при звільненні сум в розмірі 524,43 грн;

- стягнути з Управління Держпраці у Сумській області середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 31.07.2015 по 22.12.2017 в сумі 69 043,38 грн.

У ході розгляду справи позивач вимоги уточнила і просила стягнути з Управління Держпраці у Сумській області заборгованість по виплаті належних при звільненні сум в розмірі 524,43 грн та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 31.07.2015 по день прийняття судового рішення у справі.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказом голови комісії з реорганізації Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області від 31.07.2015р. №65-к ОСОБА_4 звільнено з посади з 31 липня 2015 року за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із реорганізацією.

При звільненні позивачу були нараховані компенсація за невикористані дні відпустки та вихідна допомога, однак повного розрахунку в частині виплати всіх належних сум проведено не було. Сума заборгованості становить 524,43 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.117 КЗпП України, відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 позовна заява ОСОБА_4 прийнята до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі №818/2116/17 за позовом ОСОБА_4 до Управління Держпраці у Сумській області про стягнення заборгованості та середнього заробітку.

Ухвалами Сумського окружного адміністративного суду від 18.01.2018, від 08.02.2018 відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

У судовому засіданні 15.03.2018 представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача проти позову заперечували та просили у задоволенні позову відмовити. Вважають, що заборгованість взагалі відсутня, оскільки довідка від 11.08.2015 №01-12-441 видана не уповноваженою на те особою, а вимога про стягнення середнього заробітку взагалі передчасна. Управління наполягає, що єдиним належним доказом, що підтверджує відсутність кредиторської заборгованості є Передавальний акт, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_4

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працювала на посаді заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у м.Суми - державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області (а.с.11).

Наказом голови комісії з реорганізації Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області від 31.07.2015р. №65-к ОСОБА_4 звільнено з посади з 31 липня 2015 року за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із реорганізацією (а.с. 116).

Відповідно до розрахунково-платіжної відомості (станом на 11.08.2015) та довідки від 11.08.2015 №01-12-441 при звільненні з ОСОБА_4 не було проведено повного розрахунку, сума заборгованості становить 524,43 грн (а.с.12, 66).

Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що відповідачем за правилами ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів правомірності своїх дій, а матеріали справи підтверджують обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Під час розгляду справи судом встановлено, що заборгованість Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області, правонаступником якої згідно даних Єдиного державного реєструюридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 29.06.2016 є відповідач - Управління Держпраці у Сумській області, перед ОСОБА_4 підтверджується розрахунковим листом, довідкою від 11.08.2015 №01-12-441, підписаними начальником та головним бухгалтером Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області (а.с.12, 66).

Твердження відповідача про відсутність будь-якої заборгованості перед позивачем і посилання при цьому на Передавальний акт від 29.06.2016, у якому кредиторська заборгованість відсутня (а.с.47-48), суд вважає необгрунтованим, оскільки відповідач не надав на вимогу суду будь-яких бухгалтерських документів, які б свідчили про розмір нарахування та виплату ОСОБА_4 всіх належних їй при звільненні сум. Управління Держпраці вказаних документів не надало, посилаючись на їх відсутність в організації.

Щодо посилань представників відповідача на те, що довідка від 11.08.2015 за №01-12-441 підписана особою, яка не мала на це повноважень, а тому є недійсною, суд зазначає наступне.

Постановою КМ України від 10.09.2014 №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» було утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з питань праці та Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки. Пунктом 5 даної постанови встановлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

Відповідно до Постанови КМ України від 11.02.2015 №100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» територіальні органи Державної служби України з питань праці є правонаступниками прав та обов'язків територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються.

Згідно п.п.6,7 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого Постановою КМ України від 20.10.2011 №1074 (далі - Порядок), у разі злиття органів виконавчої влади права та обов'язки органів виконавчої влади переходять до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття.

Майнові права та обов'язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта.

Відповідно до п.12 Порядку орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Відповідно до п.14 Порядку право підписувати документи щодо здійснення повноважень та виконання функцій з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України, зазначеним у пункті 13 цього Порядку, має керівник органу виконавчої влади, що припиняється (у разі його звільнення - заступник такого керівника), а після зазначеного дня - керівник утвореного органу виконавчої влади або органу виконавчої влади, до якого перейшли права та обов'язки органу виконавчої влади, що припиняється.

У даному випадку, можливість забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань праці функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється, було визначено розпорядженням КМ України від 16.09.2015 №929-р.

Отже, до 16.09.2015 начальник Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області мав законне право підписувати документи щодо здійснення своїх повноважень та виконання відповідних функцій, в тому числі й довідку від 11.08.2015 №01-12-441.

Суд також вважає за необхідне зазначити про те, що подібні довідки були видані всім працівникам інспекції, яких було звільнено у зв'язку з реорганізацією установи та з якими не було проведено остаточного розрахунку. Неможливість проведення такого розрахунку пов'язувалася з недостатністю коштів на поточному рахунку. З цього приводу інспекція листом від 03.08.2015 №01-05-427, підписаним головою комісії з реорганізації інспекції Парфенчук А.І., зверталась до голови комісії з реорганізації Державної інспекції України з питань праці щодо виділення додаткових кошторисних призначень (а.с.58).

Дані обставини підтверджуються постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2016 по справі №818/3797/15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016, якою було задоволено позов ОСОБА_6 до Управління Держпраці у Сумській області про стягнення заборгованості по виплаті належних при звільненні сум та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні (а.с.60-65).

Відтак, розрахунково-платіжна відомість (станом на 11.08.2015) та довідка від 11.08.2015 №01-12-441 про існування заборгованості перед ОСОБА_7 у сумі 524,43 грн недійсними не визнавались, а, отже, є правомірними. Доказів підроблення чи фальсифікації вказаних документів відповідачем суду надано не було. Будь-яких інших бухгалтерських документів, які б спростовували інформацію про наявність заборгованості по виплаті належних при звільненні сум та містили докази її відсутності, відповідач суду не надав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимоги позивача про стягнення на її користь заборгованості по виплаті належних при звільненні сум в розмірі 524,43 грн.

Зобов`язуючи Управління Держпраці у Сумській області виплатити на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6 826,86 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 20.10.2017 ОСОБА_4 звернулася до начальника Управління Держпраці у Сумській області із заявою про надання інформації щодо суми заробітної плати, яку їй повинні виплатити та строків проведення остаточного розрахунку (а.с.17).

Управління Держпраці у Сумській області, листом від 03.11.2017 за №К-993/16-08/2017/6387 повідомило, що не має можливості надати позивачу інформацію про суми заробітної плати, яку їй повинна виплатити інспекція та дату проведення остаточного розрахунку, оскільки Управлінню Держпраці у Сумській області, як правонаступнику, не було |передано відповідної документації від Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області (а.с.18).

Згідно наданих суду позивачем наказів Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області від 27.08.2014р. №100-К та від 05.01.2015 №1-К позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати з 29.08.2014 по 30.06.2015 (а.с19,20).

Згідно нададих суду пояснень представників сторін, у день звільнення ОСОБА_4 не працювала, наказів про її відкликання із відпустки без збереження заробітної плати суду надано не було. 31.07.2015 позивач з'явилася до Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області, подала заяву про звільнення і отримала трудову книжку (а.с.118,121).

З урахуванням встановлених під час розгляду обставин, суд дійшов висновку про те, що заяву ОСОБА_4 від 20.10.2017 до відповідача слід розглядати як вимогу про розрахунок, у розумінні ч.1 ст116 КЗпП України, і відповідач зобов'язаний був провести такий розрахунок із позивачем не пізніше наступного дня після її пред'явлення.

Розрахунок проводиться у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок), довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду України за 2015 рік ОСОБА_4, штатного розпису Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області, наказу Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області від 31.07.2015 №65-к «Про припинення трудового договору(контракту)».

Згідно абзацу 3 статті 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. У відповідності до наказу про припинення трудового договору(контракту) ОСОБА_4 звільнена з посади заступника начальника відділу-державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області 31.07.2015. День звільнення вважається останнім робочим днем місяця, тобто липень 2015 року вважається повністю відпрацьованим місяцем і включається до розрахунку.

Згідно даних довідки форми ОК-5 що надавалась позивачем, відсутні дані про нарахування заробітної плати ОСОБА_4 за червень-липень 2015 року.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи (абзац 4 пункту 2 Порядку).

Згідно даних довідки форми ОК-5 відсутні дані про нараховану заробітну плату ОСОБА_4 за квітень - травень 2015 року (а.с.21-24).

Відтак, для розрахунку середньоденного заробітку необхідно застосувати продовження абзацу 4 пункту 2 та останній абзац пункту 2 Порядку, де вказано, що якщо і протягом цих місяців працівник не працював жодного дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до установленого йому посадового (місячного) окладу.

У відповідності до штатного розпису Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області посадовий оклад заступника начальника-державного інспектора праці становив 1439,00 грн (а.с.92).

Керуючись пунктом 8 статті 4 Порядку середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 визначається діленням посадового окладу на середньомісячне число робочих днів у звітному періоді і становить 66,93 грн., а саме: середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Число робочих днів червня 2015 року складає 20 робочих днів, липня 2015 року - 23 робочих дні. Середньомісячне число робочих днів для розрахунку середньоденної заробітної плати ОСОБА_4 становить: (20+23)/2= 21,5. Розрахунок середньоденного заробітку ОСОБА_4 : 1439,00 грн, / 21,5= 66,93 грн.

Вищевказаний розрахунок, наданий суду відповідачем, суд вважає правильним і таким, що спростовує розрахований позивачем розмір середньоденної заробітної плати у сумі 114,69 грн.

Строк затримки розрахунку з 20.10.2017 по 15.03.2018 за встановленим 5-денним робочим тижнем роботи становить 102 робочих дні. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача складає 66,93 грн х 102 дні = 6 826,86 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимоги ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з дня звільнення, тобто, з 31.07.2015, і по 20.10.2017 суд враховує те, що довідка про заборгованість отримана позивачем ще у серпні 2015 року, а з вимогою про розрахунок вона звернулася лише у жовтні 2017 року. Про існування заборгованості перед ОСОБА_4 відповідачу стало відомо лише з часу її звернення, оскільки згідно даних передавального акту така заборгованість перед звільненими працівниками була відсутня.

Крім того, суд також вважає, що при задоволенні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з дня звільнення і по день прийняття рішення у справі, у цьому випадку відбудеться нівелювання застосування принципу співмірності між сумою заборгованості та сумою відшкодування.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд, відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оскільки відповідачем, не доведено правомірності своїх заперечень проти позову та не надано доказів погашення заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості і частково задовольнив вимогу про виплату на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, 40034, код НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Сумській області (вул. Горького, 28-Б, м. Суми, 40000, ) про стягнення заборгованості та середнього заробітку - задовольнити частково.

Зобов`язати Управління Держпраці у Сумській області виплатити на користь ОСОБА_4 заборгованість по виплаті належних позивачу при звільненні сум в розмірі 524,43 грн (п`ятсот двадцять чотири гривні 43 копійки).

Зобов`язати Управління Держпраці у Сумській області виплатити на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6 826,86 грн (шість тисяч вісімсот двадцять шість гривень 86 копійок).

У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2018.

Суддя Н.В. Савицька