Справа № 488/1427/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 р.м. ОдесаСправа № 488/1427/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Лазарева Г.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати постанову Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Серії БР №434832 від 11.04.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки інспектора поліції про порушення позивачем правил дорожнього руху є необґрунтованими, постанова про накладення штрафу прийнята з грубим порушенням вимог Закону, а також без урахування всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення питання щодо наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Зазначене свідчить про не відповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства, що є безумовною підставою для його скасування.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2017 року адміністративний позов задоволено. Суд скасував постанову серії БР №434832 від 11.04.2017 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції м. Миколаєва Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції у м. Миколаєві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Миколаєві ОСОБА_3 від 11.04.2017 року Серії БР № 434832 застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 5).

Згідно вказаної постанови, 11.04.2017 року о 12:10 годині позивач керував транспортним засобом Toyota Prado, номерний знак НОМЕР_1, у м. Миколаєві, Корабельного району, без права керування транспортним засобом у звязку із позбавленням цього права на рік згідно постанови Корабельного районного суду від 12.01.2017 року.

На підставі вказаних обставин, інспектор поліції вбачав в діях позивача адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із висновками патрульного інспектора, посилаючись на їх необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача про порушення позивачем правил дорожнього руху не відповідають дійсним обставинам справи, а отже накладення адміністративного стягнення відбулось необґрунтовано, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є правильними, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 Правил від 10.10.2001 року №1306 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із ч. 3 ст. 126 КУпАП (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік (а.с. 3-4).

Зазначене рішення суду набрало законної сили 24.01.2017 року.

Наведені обставини враховані інспектором патрульної поліції під час накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної за цим позовом постановою.

Водночас, позивач зазначає про те, що йому не було відомо про прийняте судове рішення, в тому числі про позбавлення його права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надано вірну правову оцінку правилам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та судом першої інстанції правильно враховано те, що відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з цим, слід зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно враховано те, що постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 4 травня 2017 року скасовано постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2017 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у вказаній справі, апеляційний суд встановив, що за даними протоколу про адміністративне правопорушення Серії АП1 №129251 від 07.11.2016 року, складеного відносно ОСОБА_2, вбачається, що в ході заповнення документів водій ОСОБА_2 виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі. За результатом медичного висновку від 07.11.2016 року №1356 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом у тверезому стані.

Таким чином, водій транспортного засобу пройшов медичний огляд та за результатом цього огляду не встановлено керування ним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Отже, наведені обставини виключають склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку із чим і можливість притягнення водія до адміністративної відповідальності.

На думку колегії суддів, у випадку, коли особа, вчинивши всі передбачувані законодавством дії на підтвердження своєї невинуватості, і обставини щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення підтвердились в установленому порядку, подальше направлення уповноваженою особою матеріалів на розгляд компетентному органові не може мати місце, в тому числі не може нести негативних наслідків для цієї особи.

Колегія суддів враховує те, що обставини справи підтвердили впевненість позивача у відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а отже і обґрунтовані очікування на завершеність справи про це правопорушення.

Фактично оскаржувана постанова інспектора ґрунтується на відомостях про притягнення позивача до адміністративної відповідності, зокрема, у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами та наданні їм законної сили в судовому порядку.

Разом з цим, зміст норми ч. 3 ст. 126 КУпАП (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), дає колегія суддів підстави для висновку, що негативні наслідки порушення цих правил може мати місце у разі обізнаності особи про позбавлення її права керувати транспортними засобами, без виключення обґрунтованої впевненості щодо позитивного завершення справи у відношенні цієї особи.

Колегія суддів вважає, що висновки органу поліції про порушення позивачем законодавчих правил виникли в результаті формального ставлення органу до обставин щодо винуватості позивача, безпідставного направлення матеріалів для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а за таких обставин рішення субєкта владних повноважень не можна вважати таким, що прийняте на підставі чинного законодавства і за обґрунтованих підстав.

Враховуючи викладене, оскільки притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось безпідставно, рішення відповідача не відповідає критерію обґрунтованості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обставин для скасування постанови інспектора патрульної поліції.

З огляду на наведене, оскільки судом першої інстанції повною мірою зясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та є обґрунтованими, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.І. Бітов

ОСОБА_1