Справа № 826/8851/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2018 року 16:42 № 826/8851/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М. при секретарі судового засідання Артеменко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаКиївської міської ради Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" Департамент земельних ресурсів Товариство з обмеженою відповідальністю "МТР ГРУП" Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Гром"
провизнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2

від відповідача - Панасюк Ю.О.

від третьої особи 1- Ісаєва-Гуляйко О.В.

від третьої особи 2 - не з'явився

від третьої особи 3 - не з'явився

від третьої особи 4 - не з'явився

На підставі ч. 1 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12 лютого 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ФОП ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що включення спірним рішенням земельної ділянки розташованої на АДРЕСА_1 до переліку паркувальних майданчиків, які закріплені за комунальним підприємством "Київтранспарксервіс", та на якій, у тому числі, розташоване належне позивачу на праві приватної власності нерухоме майно, є необґрунтованим та незаконним, а також таким, що порушує охоронювані законом інтереси позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.07.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2017р. до участі в справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача КП "Київттранспарксервіс" та Департамент земельних ресурсів.

В судових засіданнях представником позивача позовні вимоги підтримано у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представником відповідача щодо задоволення позову заперечно з підстав викладених у письмових запереченнях.

Представниками третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору щодо задоволення позовних вимог заперечено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між позивачем та Київською міською радою укладено Договір оренди земельної ділянки від 15.05.2001 року терміном на 10 років.

Відповідно до умов вказаного договору, земельна ділянка, що передається в оренду, розташована на АДРЕСА_1, площею 0,4141га, та передається для будівництва та експлуатації тимчасової відкритої автомобільної стоянки.

Відповідно до пункту 7.1 Договору, позивач, як орендар має переважне право на придбання у власність орендованої земельної ділянки, а також на поновлення строку договору оренди.

На виконання умов договору, позивачем, на орендованій земельній ділянці розміщено нежитлове приміщення загальною площею 909,8кв.м., що, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.11.2017року №10376463, належать позивачу на праві власності.

Договір оренди від 15.05.2001 року укладено з Київською міською радою терміном до 16.07.2011 року.

Позивачем зазначено, що відповідну документацію, для продовження договору оренди направлено до відповідача своєчасно та відповідно отримано погодження на розроблення технічної документації. Станом на час звернення позивача із даним позовом, оформлення документації на продовження дії договору оренди земельної ділянки не завершено.

В червні 2017 року позивачу стало відомо, що рішенням Київської міської ради від 02.07.2015 року «Про внесення змін до таблиці 1 до додатка 5 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку»» доповнено вказану таблицю підпунктом 56 та включено орендовану позивачем земельну ділянку до переліку паркувальних майданчиків, що закріплені за КП «Київтранспарксервіс».

Позивач вважає пункт 56 таблиці № 1 до додатка 5 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку» із змінами внесеними рішенням Київської міської ради від 02.07.2015 року протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені чинними на момент виникнення спірних правовідносин), органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів суб'єктів правовідносин, на регулювання яких видано спірний акт.

Акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Відповідно до п. 24 ч. 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з пп. 12.4.1 п. 12.4 статті 12 Податкового кодексу, до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належать встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом.

До місцевих податків належать: податок на майно та єдиний податок (пп. 10.1.1 - 10.1.2 п. 10.1 статті 10 ПК України).

До місцевих зборів належать: збір за місця для паркування транспортних засобів та туристичний збір (пп. 10.2.1 - 10.2.2 п. 10.2 статті 10 ПК України).

Відповідно до пп. 12.3.2 п. 12.3 статті 12 ПК України, при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Судом встановлено, що пунктом 56 таблиці № 1 до додатка 5 до рішення КМР від 02.07.2015 року № 667/1531 "Про внесення змін до таблиці 1 до додатка 5 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку" до переліку паркувальних майданчиків, які закріплені за комунальним підприємством "Київтранспарксервіс", включено земельну ділянку, розташовану на АДРЕСА_1 60 паркувальних місць.

Із змісту спірного пункту Рішення неможливо встановити, про яку саме земельну ділянку йдеться. Більш того, у Рішенні вказано, що загальна площа земельної ділянки становить 1500,00 однак не вказано, яких одиниць.

Не зважаючи на викладене, співробітниками КП "Київтранспарксервіс" вчинено дії щодо вивільнення орендованої позивачем земельної ділянки, з метою розміщення паркувальних місць.

Згідно з п. 1.1 Положення про збір за місця для паркування транспортних засобів у м. Києві, що є додатком 5 до рішення КМР від 23 червня 2011 року № 242/5629 (в редакції рішення КМР від 28 січня 2015 № 58/923), платниками збору є юридичні особи, їх філії (відділення, представництва), фізичні особи - підприємці, які згідно з рішенням Київської міської ради організовують та проводять діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для платного паркування та спеціально відведених автостоянках.

Відповідно до п. 2.1. вказаного Положення, об'єктом оподаткування є земельна ділянка, яка згідно з рішенням КМР спеціально відведена для забезпечення паркування транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, тротуарах або інших місцях, а також комунальні гаражі, стоянки, паркінги (будівлі, споруди, їх частини), які побудовані за рахунок коштів місцевого бюджету, за винятком площі земельної ділянки, яка відведена для паркування транспортних засобів, передбачених статтею 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Крім того, судом встановлено, що земельна ділянка розташована на АДРЕСА_1, станом на 07.07.2017 року відведена для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного та дорожнього господарства та її цільове призначення не змінювалось.

Приймаючи оскаржуване рішення в частині включення до переліку паркувальних майданчиків, які закріплені за комунальним підприємством "Київтранспарксервіс", земельну ділянку, розташовану на АДРЕСА_1, відповідачем не враховано наявність за цією адресою нерухомого майна, належного позивачу на праві приватної власності, на яке не розповсюджується обов'язок щодо сплати збору за місця для паркування транспортних засобів, а тому не може бути включено до переліку об'єктів оподаткування такого збору.

З огляду на викладені обставини, відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, порушив права та законні інтереси позивача

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що хоча термін дії договору оренди від 15.05.2001 року АВО № 019410 завершився 16.07.2011року, позивачем вжито усіх можливих засобів з метою продовження дії договору оренди.

Відповідачем, в свою чергу, надано дозволи на розробку документів для продовження дії такого договору.

Зокрема, із наданих доказів вбачається, що Київською міською радою на даний час здійснюється розгляд звернення позивача щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки.

Зокрема, із змісту листів Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 11.02.2015 року № ЛПВ-4722, від 16.03.2015 року №, від 15.10.2015року № 6 та від 10.07.2017 року № 5 вбачається, в Департаменті земельних ресурсів розглядається питання поновлення ФОП ОСОБА_1 договору оренду земельної ділянки від 06.07.2001року №66-6-00018.

Крім того, листом Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 11.02.2015 року № ЛПВ-4722 позивачу запропоновано розпочати процедуру купівлі зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи надані докази а також норми чинного законодавства суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт № 56 таблиці № 1 до додатка 5 до рішення Київської міської ради від 02.07.2015 року № 667/1531 «Про внесення змін до таблиці №1 до додатка 5 рішення Київської міської ради від 23.06.2011року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку» згідно з яким, земельну ділянку розташовану на АДРЕСА_1 включено до переліку паркувальних майданчиків, які закріплені за КП "Київтранспарксервіс"

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Н.М. Клименчук