Справа № 818/362/18
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2018 р. Справа № 818/362/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Воловика С.В.,
за участю секретаря судового засідання - Терехової О.Ю.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 818/362/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд НД"
до Сумської митниці ДФС
про скасування рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейд НД" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Агротрейд НД") звернулось до суду з позовною заявою до Сумської митниці ДФС (далі по тексту - відповідач, Сумська митрниця), в якій просить суд:
- скасувати рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA805150/2018/000002/1 від 05.01.2018 року.
- в декларації UA805150/2018/000027 від 05.01.2018 року в кількості 1452,00 тон за ціною 175,00 долара США/тону на загальну суму 254100,00 доларів США. Згідно офіційного курсу 1 долар США = 28,013366. Вартість товару склала 7118196,3000 грн.
Однак, службова особа Сумської митниці не погодилася із вище зазначеною декларантом ТОВ "Агротрейд НД" митною вартістю. На її думку надані декларантом документи містять розбіжності.
- в кількості 1452,00 т за ціною 185,00 долара США/кг на загальну суму 268620,00 доларів США. Згідно офіційного курсу 1 долар США = 28,013366.
Зазначене збільшення ціни призвело до додаткового донарахування митних платежів на загальну суму 216963,52 грн., а саме:
ПДВ 920%) - 175239,77 грн.
Таким чином, в результаті відмови митного органу в прийнятті наведених вище митних декларацій та винесенні службовою особою митного органу оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів Позивачем необхідно надлишково сплатити до Державного бюджету України митних платежів на загальну суму 216963,52 грн., а саме:
ПДВ 920%) - 175239,77 грн.
Зазначений пакет документів відповідає вимогам ч.2 ст.53 Митного кодексу України та в повній мірі підтверджує заявлену митну вартість декларованого товару і дає можливість митному органу перевірити числові значення складових заявленої митної вартості.
Крім того, позивач звертає увагу на те, що відповідачем не доведена правомірність застосування другорядного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що у випадках спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв'язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів.
Отже, здійснивши вищевказаний аналіз поданого декларантом позивача пакету документів та виявивши, що подані не всі документи які містять відомостей, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів, а надані відомості не піддаються обчисленню, інспектором з митного оформлення на підставі статті 53 Митного кодексу України направлено декларантові в електронному повідомленні перелік документів.
Зважаючи на те, що декларантом не надано будь-яких додаткових документів для підтвердження правильності обчисленої ним митної вартості оцінюваних товарів, не усунуто підстав вважати подані документи неповними, недостовірними та необєктивними та не здійснено будь-яких спроб підтвердити митниці ціну, що сплачена за товар, не надано жодних пояснень на поставлені інспектором питання, тому керуючись частиною першою статті 55 Митного кодексу України 7 листопада 2017 року відносно заявлених у МД товарів прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
Між ТОВ "Агротрейд НД" та Обществом с ограниченной ответственностью «Торговый дом «УРАЛХИМ» 30 листопада 2016 року укладено договір поставки №707-Е/16 від 30.11.2016 року, за яким постачальник зобовязується поставити продукцію хімічної промисловості найменування, кількість та ціна відвантаження якої визначається в специфікаціях до цього договору (а.с.17-23).
В прайс-листі ООО «Торговий дом «УРАЛХИМ» № б/н від 01.12.2017 року зазначений період з 01.12.2017 по 15.12.2017 протягом якого діяли вказані ціни для укладення специфікації на поставку товарів.
На суму зазначеної поставки було виписано інвойси №707/39 від 26.12.2017 р. (а.с.45) та №707/38 від 25.12.2017 р. (а.с.35) Відвантаження товару було здійснено за накладними УМВС №24539807 від 26.12.2017 року (а.с.36) та №24532996 від 25.12.2017 року (а.с.46).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною другою статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно із частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною першою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (частина четверта статті 58 Митного кодексу України).
Підпунктом «в» пункту 1 та пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості): вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 Митного кодексу України).
В силу частин другої-третьої статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами другою-третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Частиною третьою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відмова органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, може мати місце лише у разі визначених Митним кодексом України підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Рішення про коригування митної вартості товарів у даній справі мотивоване виявленням розбіжностей у поданих для митного оформлення документах, а саме: розбіжностей в прайс-листі, наявність, базі ЄАІС ДФС України на момент митного оформлення товарів цінової інформації щодо митного оформлення подібних товарів з вищими рівнем митної вартості, відсутність ринкової тенденції на зниження ціни.

Судом встановлено, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, вони підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять будь-яких розбіжностей.

Безпідставними є посилання відповідача щодо наявності розбіжностей між ціною, що зазначена в прайс-листі, та ціною поставки. В прайс-листі ООО «Торговий дом «УРАЛХИМ» № б/н від 01.12.2017 року зазначений період з 01.12.2017 по 15.12.2017 протягом якого діяли вказані ціни для укладення специфікації на поставку товарів. Отже ціну поставки однозначно було визначено у повній відповідності до умов договору згідно специфікації на рівні, що прямо передбачений прайс-листом.

Щодо неоднозначного трактування умов оплати за товар, то порядок оплати прямо встановлених в п.4.3 договору протягом 30 календарних днів з моменту переходу права власності на товар та п. 2 специфікації №64 від 05.12.2017р., а саме протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня переходу права власності на товар (дата початку відліку строку на оплату визначається датою, що зазначена в штемпелі станції відправлення в залізничній накладній).

Враховуючи зазначені обставини, у відповідача не було підстав для витребування додаткових документів, а розмитнення товару мало бути здійснено за першим методом - за ціною договору.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані під час розмитнення позивачем товару документи підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей.

Положення наведених відповідачем ОСОБА_3 Мінфіну України від 31.07.2015 № 684 «Про затвердження Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю» та ОСОБА_3 ДФС України від 11 вересня 2015 року N 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», не спростовує належність застосування до спірних правовідносин вимог Митного кодексу України.

Суд зазначає, що відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною контракту та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Зазначеної позиції превалювання застосування основного методу визначення митної вартості за відсутності розбіжностей, які б не давали можливості визначити митну вартість товару дотримується Верховний Суд в постанові від 21.02.2018 року по справі №815/2766/17.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA805000/2018/000001/1 від 05.01.2018 року та № UA805150/2018/000002/1 від 05.01.2018 року, не відповідають вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, в звязку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не надано доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, у зв'язку із чим, спірні рішення по коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На виконання вказаної норми, за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним при поданні позову судовий збір в розмірі 3524,00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд НД" до Сумської митниці ДФС про скасування рішень задовольнити.

Визнати протправним та скасувати рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA805000/2018/000001/1 від 05.01.2018.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA805150/2018/000002/1 від 05.01.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС (40020, м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, 24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд НД" (40011, АДРЕСА_1, ) витрати на оплату судового збору в сумі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик

в повному обсязі рішення складено 20.03.2018