Справа № 813/2526/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/184/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Марусяк В.Я.;

від відповідачів - Тістечко Ю.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2017р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень щодо коригування митної вартості товарів, карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (суддя суду І інстанції: Гавдик З.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 13 хв. 27.11.2017р., м.Львів, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 04.12.2017р.),-

В С Т А Н О В И В:

12.07.2017р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Сікер» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці ДФС № UA500000/2017/000003/2 від 30.03.2017р. про коригування митної вартості товарів та картку відмови № UA500060/2017/00023 від 30.03.2017р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці ДФС № UA500000/2017/000004/2 від 30.03.2017р. про коригування митної вартості товарів та картку відмови № UA500060/2017/00024 від 30.03.2017р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору (а.с.4-7).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2017р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.223-227).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив позивач ТзОВ «Сікер», який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задовольнити (а.с.232-235).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, незважаючи на представлення позивачем усіх необхідних документів на підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, відповідачем винесені спірні рішення та картки відмови; спрацювання профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками не передбачено Митним кодексом /МК/ України як підстава для вимоги надання додаткових документів, при цьому судом проігноровано визначений ч.3 ст.53 МК України вичерпний перелік підстав для витребування додаткових документів і на власний розсуд виділено ще одну підставу.

Окрім цього, у розглядуваних випадках поставка товарів здійснювалася постачальником на умовах FOB згідно правил Інкотермс 2000, через що витрати на послуги з пакування, тару, упаковку (картонні коробки) включені до ціни товару. Розбіжності, виявлені у сертифікаті про походження товару, відсутність в інвойсах покликань на реквізити контракту не мають відношення до митної вартості імпортованих товарів; чинним законодавством не передбачено обов'язкових вимог щодо вказівки у платіжних банківських документах реквізитів інвойсів; позивачем представлена належно оформлена експортна декларація країни відправлення.

Таким чином, представлені позивачем документи чітко ідентифікують оцінюваний товар, містять об'єктивні та достовірні дані, що підтверджують правильність визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Також позивач вживав усіх заходів для доведення митної вартості товару за основним методом, а митний орган на підставі аналізу наявних документів (наданих декларантом до митного оформлення товару), а також додатково наданих на вимогу митного органу документів, мав можливість визначити митну вартість товарів саме за першим методом - за ціною договору, оскільки використані декларантом відомості підтверджені документально, визначені кількісно і достовірно, всі складові митної вартості, які є обов'язковими при її обчисленні, містяться у поданих до митного оформлення документах.

В свою чергу, відповідач не довів суду обов'язкову в силу ч.1 ст.55 МК України наявність передбачених ч.6 ст.54 МК України випадків, за яких митниця могла відмовити позивачу в митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю та прийняти рішення про коригування митної вартості товарів.

Зокрема, відповідач не надав суду доказів та аргументованих пояснень з приводу того, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; не довів суду невідповідність обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів; не посилався та не підтвердив суду надходження офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, декларантом позивача ТзОВ «Таніт» для здійснення митного оформлення товарів «Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою або для гри на свіжому повітрі: Батути розібрані» відповідачу подано митну декларацію /МД/ № UA500060/2017/001935 від 27.03.2017р., в якій митну вартість товару визначено на рівні 1,65 долара США за кг нетто (а.с.80-81).

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів за вказаною МД декларантом надано митному органу наступні документи: зовнішньоекономічний договір № PSX161115LA від 21.11.2016р., інвойс № PSX161115LA1 від 04.03.2017р. та інші товарно-супровідні документи (а.с.14-22).

Крім того, для здійснення митного оформлення товарів «Інвентар та обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою або для гри на свіжому повітрі: Батути розібрані» декларантом позивача відповідачу подано МД UA500060.2017.001936 від 27.03.2017р., в якій митну вартість товару визначено на рівні 1,68 долара США за кг нетто (а.с.82-83).

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів за цією МД декларантом надано митному органу наступні документи: зовнішньоекономічний договір № PSX161115LA від 21.11.2016р., інвойс № PSX161115LA2 від 10.03.2017р. та інші товарно-супровідні документи (а.с.14-21, 23).

Під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів разом з МД № UA500060/2017/001935 від 27.03.2017р., встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:

відповідно до пп.«в» п.2 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/невключення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

у сертифікаті про походження товару № С20001 від 27.02.2017р. вказано інвойс № PSX161115LA від 12.01.2017р., що не відповідає даті поданого до митного оформлення інвойсу № PSX161115LA1 від 04.03.2017р. (а.с.40-42);

у інвойсі № PSX161115LA1 від 04.03.2017р. відсутнє покликання на зовнішньоекономічний договір № PSX161115LA від 21.11.2016р. (а.с.22, 35, 37);

згідно з банківським платіжним документом № б/н від 25.11.2016р. в призначенні платежу вказано інвойс № PSX161115LA1 від 12.01.2017р., що не відповідає даті поданого до митного оформлення інвойсу № PSX161115LA1 від 04.03.2017р. (а.с.91-93);

у копії експортної декларації країни відправлення № 00001238 від 13.01.2017р. вказано умову поставки FOB, але відсутнє посилання на пункт призначення (а.с.95-96).

Під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів разом з МД № UA500060/2017/001936 від 27.03.2017р. встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:

відповідно до пп.«в» п.2 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

у сертифікаті про походження товару № С88011 від 16.03.2017р. вказано інвойс № PSX161115LA2 від 12.01.2017р., що не відповідає даті поданого до митного оформлення інвойсу № PSX161115LA2 від 10.03.2017р. (а.с.40-42);

в інвойсі № PSX161115LA2 від 10.03.2017р. відсутнє покликання на зовнішньоекономічний договір № PSX161115LA від 21.11.2016р. (а.с.23);

згідно з банківським платіжним документом № б/н від 25.11.2016р. в призначенні платежу вказано інвойс № PSX161115LA2 від 12.01.2017, що не відповідає даті видання поданого до митного оформлення інвойсу № PSX161115LA2 від 10.03.2017р. (а.с.91-93);

у копії експортної декларації країни відправлення № 00002647 від 23.01.2017р. вказано умову поставки FOB, але відсутнє посилання на пункт призначення (а.с.49).

Таким чином, відповідачем достовірно з'ясовано, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначені обставини виключали можливість перевірки числового значення заявленої митної вартості згідно ч.1 ст.54 МК України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 цього ж Кодексу додаткові документи та відомості.

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів, задекларованих у МД № UA500060/2017/001935 від 27.03.2017р., відповідачем повідомлено декларанта про необхідність подати протягом 10 календарних днів додаткові документи, а саме: копію митної декларації країни відправлення (з перекладом українською мовою); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; виписку з бухгалтерської документації.

Також декларанту повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

На вказану вимогу митниці декларант позивача додатково надав договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 1312-16 від 13.12.2016р.; фактуру № 58870 від 14.03.2017; лист б/н; банківський документ № б/н від 17.03.2017р.; лист декларанта № 123 від 28.03.2017р. щодо надання документів (а.с.46-52).

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів, задекларованих у МД № UA500060/2017/001936 від 27.03.2017р., відповідачем повідомлено декларанта про необхідність подати протягом 10 календарних днів додаткові документи, а саме: копію митної декларації країни відправлення (з перекладом українською мовою); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; виписку з бухгалтерської документації.

Також декларанту повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

На вказану вимогу митниці декларант позивача додатково надав договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 1312-16 від 13.12.2016р.; фактуру № 58870 від 14.03.2017; лист б/н; банківський документ № б/н від 17.03.2017р.; лист декларанта № 124 від 28.03.2017р. щодо надання документів (а.с.53).

Разом з тим, наданими додатковими документами виявлені розбіжності усунуті не були.

Таким чином, у документах, які були надані позивачем відповідачу разом з МД № UA500060/2017/001935 від 27.03.2017р. та № UA500060/2017/001936 від 27.03.2017р. містилися розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України наведені обставини слугували достатньою підставою для прийняття митницею спірних рішень про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

На підставі наведеного відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № UA500000/2017/000003/2 від 30.03.2017р., № UA500000/2017/000004/2 від 30.03.2017р., а також картки відмови № UA500060/2017/00023 від 30.03.2017р., № UA500060/2017/00024 від 30.03.2017р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

В частині обраного методу визначення митної вартості товарів колегія суддів зазначає, що з урахуванням наявної у відповідача інформації між декларантом позивача та Одеською митницею ДФС були проведені консультації шляхом обміну електронними повідомленнями, та обрано методи визначення митної вартості товару, про що наявні записи у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, а саме:

у рішенні № UA500000/2017/000003/2 від 30.03.2017р. вказується про те, що згідно ч.2 ст.58 МК України використані декларантом відомості не підтверджені документально, згідно ч.3 ст.58 МК України застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 цього Кодексу. В митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до ст.ст.59, 60 МК України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Згідно ст.ст.62, 63 МК України методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Згідно ч.1 ст.59 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.58 цього Кодексу, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням другорядних способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), тобто, резервним методом;

у рішенні № UA500000/2017/000004/2 від 30.03.2017р. про те, що згідно ч.2 ст.58 МК України використані декларантом відомості не підтверджені документально, згідно ч.3 ст.58 МК України застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 цього Кодексу. В митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до ст.ст.59, 60 МК України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Згідно ст.ст.62, 63 МК України методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Згідно ч.1 ст.59 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.58 цього Кодексу, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням другорядних способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), тобто, резервним методом.

Згідно розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затв. наказом ДМС України № 362 від 13.07.2012р., під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС); інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі ЄАІС встановлено, що рівень митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже було здійснено, є більшим, ніж заявлено декларантом, а саме:

по МД № UA500060/2017/001935 від 27.03.2017р. митна вартість товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - 3,77 долара США за кг нетто (МД № 100250001/2016/120634 від 23.12.2016р.), ніж заявлено декларантом (1,65 долара США за кг нетто) (а.с.168-176);

по МД № UA500060/2017/001936 від 27.03.2017р. митна вартість товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - 3,77 долара США за кг нетто (МД № 100250001/2016/120634 від 23.12.2016р.), ніж заявлено декларантом (1,68 долара США за кг нетто) (а.с.168-176).

Таким чином, на підставі вимог ч.2 ст.55 МК України відповідачем правомірно прийняті спірні рішення про коригування митної вартості № UA500000/2017/000003/2 від 30.03.2017р. та № UA500000/2017/000004/2 від 30.03.2017р., в яких наведено обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Також у вказаних рішеннях про коригування митної вартості відповідачем визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи, у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю - митні декларації, за якими здійснено митне оформлення подібних товарів.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов'язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

ч.6 ст.54 - орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз'яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов'язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Аналіз фактичних обставин свідчить, що в оскаржених рішеннях про коригування митної вартості товарів митним органом обгрунтовано зазначено, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити такі складові.

Враховуючи вказане, оскільки оскаржувані рішення містять зрозуміле обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тому вказані рішення митного органу відповідають вимогам п.1 ч.2 ст.55 МК України.

Отже, в наданих декларантом документах є наявними розбіжності, останні не містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Відтак, у митного органу були наявними правові підстави для витребування у декларанта додаткових документів.

Водночас, наявність в ЄАІС інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Наведені висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 15.10.2013р. (справа № 21-270а13), від 22.10.2013р. (справа 21-342а13), від 31.03.2015р. (справи № 21-127а15 та № 21-53а15) та від 30.06.2015р. (справа № 21-591а15).

Згідно зі ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 МК України.

Так, відповідно до вказаної норми, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Під час судового розгляду справи з'ясовано, що позивач для підтвердження заявленої митної вартості товару не подав до митного органу всі необхідні для цього документи. При цьому, надані документи містили розбіжності, а їх дані не підтверджували в повній мірі ціну товару.

Звідси, за наявності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом застосування митним органом коригування митної вартості є підставним та обгрунтованим.

Окрім цього, згідно представлених МД вартість товару визначена за один кг нетто товару. Нетто - це маса товару без упаковки, тари та ін.

Відповідно до розділу 5 Додаткової угоди № 1 від 21.02.2017р. до договору про продаж № PSX161115LA від 21.11.2016р. зазначено, що товар поставляється в контейнерах 40 футів, упаковка товару - експортний варіант - картонна коробка (а.с.17-21).

Жодних даних щодо включення вартості контейнерів та упаковки до складу митної вартості товарів надані позивачем документи не містять.

З наведеного слідує, що достовірних доказів, які б свідчили про включення до митної вартості вказаної складової ціни, позивачем не представлено, а відтак в митного органу виник обгрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості товарів.

Стосовно решти розбіжностей, виявлених митним органом, слід врахувати, що під час судового розгляду їм була надана правова оцінка в сукупності; також вказані розбіжності, хоча й не мають прямого відношення до митної вартості товарів, однак ставлять під сумнів оплату вказаного товару і належне оформлення товаросупровідних документів на нього.

Відповідно до правил Інкотермс 2000 термін «франко-борт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов'язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.

За цими умовами продавець зобов'язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки), Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

З наведеного слідує, що на продавцю лежить обов'язок забезпечити пакування товару, яке є необхідним для обраного виду перевезення. У розглядуваному випадку товар був запакований у контейнери та експортну упаковку (картонні коробки).

Докази повернення вказаних контейнерів перевізнику або постачальнику позивачем суду не надано.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Отже, на підставі наведених норм, у зв'язку із заявленням декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також через неподання документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів, митним органом правомірно винесені оскаржувані картки відмови та прийняті спірні рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак й покладених в основу спірних відмови митного органу здійснити митне оформлення товарів та рішень про визначення митної вартості товарів, заявлений позов є безпідставним, через що задоволенню не підлягає.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ТзОВ «Сікер».

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2017р. в адміністративній справі № 813/2526/17 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Товариство з обмеженою відповідальністю «Сікер».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич

Дата складення повного судового рішення: 23.03.2018р.