Справа № 167/1538/17
Суддя: Сіліч І. І.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №167/1538/17
Провадження №2-а/167/2/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - Шелест Т.В.

з участю позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Гаврилишина Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рожище справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Луцьку Департаменту патрульної прліції НП України Градиського Миколи Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 16.11.2017 року та закриття провадження в справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Луцьку Департаменту патрульної прліції НП України Градиського Миколи Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 16.11.2017 року та закриття провадження в справі.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 16 листопада 2017 року інспектором роти №2 батальйону УПП м.Луцька Градиським М.М. винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення вимог ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що він керуючи автомобілем марки «SUBARU LEGACY» д.н.з НОМЕР_1 на автодорозі М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 137 км+400м, здійснив обгін транспортного засобу перетнувши суцільну лінію розмітки та при перевірці документів не пред'явив Поліс цивільного стахування власників наземних транспортних засобів, чим порушив Правила дорожнього руху України. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, так як при винесенні даної постанови інспектор не заслухав його пояснення, не з'ясував всіх обставин справи, а саме: чи було вчинено адміністравне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, не роз'яснив йому права та обов'язки, порушив його право на захист, не склав протокола про адміністративне правопорушення, не зважаючи на те, що він не погодився з вчиненими порушеннями. Разом з тим, визнавши його винним у вчиненні двох адміністративних правопорушень, не наклав стягнення за кожне правопорушення окремо. В оскаржуваній постанові відсутнє формолювання інкримінованого йому правопорушення з посиланням на диспозицію статті 122 ч.1 КУпАП. Поза увагою залишилось те, що під час випередження він не виїжджав на смугу зустрічного руху та не здійснював обгін патрульного автомобіля, а лише здійснив його випередження. Що стосується страхового поліса, то зазначив, що поліс обов'язкового страхування був в нього при собі.

Таким чином, вважає, що постанова є незаконною, оскільки не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням чинного законодавства, тому просить скасувати постанову від 16.11.2017 року про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених в позовній заяві, просить задовольнити їх. Разом з тим, суду пояснив, що 16.11.2017 року при винесення оскаржуваної постанови інспектором не були взяті до уваги його пояснення, не було об'єктивно оцінено дорожню обстановку, що склалась в даній ситуації. Постанова про накладення адміністративного стягнення винесена безпідставно і з порушенням вимог чинного законодавства.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених в позовній заяві, просить задовольнити їх. Суду пояснив, що ОСОБА_2, під час керування транспортним засобом 16.11.2017 року на автодорозі М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 137 км+400м, обгін патрульного автомобіля не здійснював, а здійснив лише його випередження. Дорожньої розмітки, на даному відрізку дороги видно не було, вона не поновлювалась. Таким чином, вважає, що під час руху ОСОБА_2 правил дорожнього руху не порушував.

Представник відповідача Гаврилишин Т.І. позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити. Суду пояснив, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є законною, так як інспектор діяв в межах своїх повноважень і підстав для скасування даної постанови не має.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ч.1 ст.122 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає, зокрема, за перевищення водіями транспорних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішоходними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії БР №038668 від 16.11.2017 року, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «SUBARU LEGACY» д.н.з НОМЕР_1 на автодорозі М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 137км+400 м, здійснив обгін транспортного засобу перетнувши суцільну лінію розмітки та при перевірці документів не пред'явив Поліс цивільного стахування власників наземних транспортних засобів, чим скоїв правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.6).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 10.1.1 ДСТУ 4100:2014 на ділянках доріг, де дорожню розмітку важко побачити (сніг, бруд тощо) або не можна відновити, повинні бути установлені відповідні за змістом дорожні знаки.

Судом не знайдено підтвердження того, що на автодорозі М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 137км+400 м 16 листопада 2017 року було погано видно дорожню розмітку або вона була пошкоджена.

Разом з тим, як вбачається з листа Служби автомобільних доріг у Волинській області від 31.01.2018 року №152/2.5 у вересні місяці 2017 року підрядною організацією ТзОВ «Колор-С.І.М.» проводилось поновлення осьової лінії горизонтальної розмітки на вище зазначеній автомобільній дорозі державного значення, в тому числі і на км 137+080.

Посилання позивача на допущені відповідачем процесуальні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності, зокрема, те, що інспектором не було роз'яснено йому права та обов'язки під час винесення постанови спростовується письмовими поясненнями відповідача. Крім цього, на титульній стороні оскаржуваної постанови викладені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які передбачені статтею 268 КУпАП. Позивач ознайомився за даною постановою та отримав її, що стверджується його підписом.

Вказані обставини підтверджуються і матеріалами справи.

Разом з тим, в матеріалах справи знаходиться поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/9338403, з якого вбачається, що ОСОБА_2 застраховано транспортний засіб «SUBARU LEGACY» д.н.з НОМЕР_1, строк дії договору з 15.11.2017 року по 14.11.2018 року (а.с.5).

На даний поліс позивач посилається як на підставу своїх вимог щодо неправомірності оскаржуваної постанови і в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Проте, ч.1 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність особи, яка керуючи транспортним засобом не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковувавних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, в судовому засіданні позивач підтвердив, що маючи при собі поліс обов'язково страхування, не пред'явив його для перевірки, так як вважає, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушення правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, при огляді відеозапису фіксації події адміністративного правопорушення встановлено, що ОСОБА_2 на вимогу інспектора патрульної поліції не виконав свій обов'язок та не пред'явив для перевірки поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, що вказує на правомірність винесеної стосовно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст.126 КУпАП.

Даним відеозаписом спростовується також твердження позивача щодо здійснення ним випередження службового автомобіля патрульної поліції, оскільки із відеозапису встановлено, що позивач сам неодноразово наголошує на тому, що він здійснив обгін автомобіля на відрізку дороги, де була переривчаста розмітка.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП повністю доведена. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення судом не здобуто, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, наведені останнім з метою уникнення адміністративної відповідальності.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно ОСОБА_2 від 16.11.2017 відповідає вимогам ст.283 КУпАП є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

На підставі ст.122 ч.1, ст.126 ч.1, ст.ст.245, 252 КУпАП, керуючись ст.ст.8, 9, 77, 122, 123, 139, 242, 244, 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Луцьку Департаменту патрульної прліції НП України Градиського Миколи Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 16.11.2017 року та закриття провадження в справі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.03.2018 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч