Справа № 487/3607/17
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 487/3607/17

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Павлова Ж.П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн., мотивуючи тим, що працівниками патрульної поліції було безпідставно, винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, чим були порушені його права.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року постанову по справі про адміністративне правопорушення АР № 408512 від 01.07.2017 року відносно ОСОБА_2 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. скасовано.

Не погоджуючись з даною постановою суду Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неповним з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що 01.07.2017 року відносно ОСОБА_2 винесено постанову АР №408512 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП, з тих підстав, що він 01.07.2017 року о 06-40 год., керував транспортним засобом «CHEVROLET TACUMA» номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 99-й км, здійснив обгін транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку на мосту», чим порушив п.14.6 «г» ПДР України.

Даною постановою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративний штраф у розмірі 425,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суду не було надано доказів, які б підтвердили факт порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху України і як наслідок скоєння ним правопорушення.

Проте з вказаним висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції при вирішенні справи виходив з того, що відповідачем не було надано доказів, які б підтвердили факт порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху України і як наслідок скоєння ним правопорушення.

Проте як вбачається з матеріалів справи відповідачем разом з запереченням на адміністративний позов був наданий відеозапис з нагрудного відеореєстратора.

Зокрема на відеозаписі 23230250 на відрізку 00:00 - 00:12 хв. зафіксовано як транспортний засіб CHEVROLET TACUMA з державним номерним знаком НОМЕР_1 здійснив обгін інших транспортних засобів.

Проте вказаному відеозапису суд першої інстанції оцінки не надав.

Відповідно до частини 3 статті 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Водночас відповідач кваліфікував порушення позивача відповідно до пункту 14.6 «г» ПДР України, згідно якого обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Однак колегія суддів, беручи до уваги доводи позивача, не погоджується з такою кваліфікацією адміністративного правопорушення як порушення пункту 14.6 «г» ПДР України, враховуючи, що в ході судового розгляду достеменно не встановлено чи наявні на місці порушення дорожні знаки "річка" або "міст". Більше того з відеозапису 23230250 вбачається, що огорожа (відбійники), що встановлена на узбіччі автомобільної дороги за межами с. Неяаяне візуально не має ознак моста.

При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

Поряд з цим колегія суддів приходить до висновку, що факт наявності мосту не впливає на кваліфікацію адміністративного правопорушення за частиною 2 статті 122 КУпАП, адже позивачем порушено правило обгону при перетинанні вузької суцільної лінії, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, що підтверджується відеозаписом 23230250.

Так, за змістом частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними.

Згідно пункту 1.10. Правил дорожнього руху розділювальна смуга - виділений конструктивно або за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.1 або 1.2 елемент автомобільної дороги, який розділяє суміжні проїзні частини. Розділювальна смуга не призначена для руху або стоянки транспортних засобів. За наявності на розділювальній смузі тротуару по ньому дозволяється рух пішоходів;

Відповідно до пункту 1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей;

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

При цьому з відеозапису 23230250 вбачаться, що відбувався обгін не поодиноких транспортних засобів.

Таким чином, враховуючи, що об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП включає порушення правил обгону, що відобразилось в перетинанні вузької суцільної лінії, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, висновок суду першої інстанції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення АР № 408512 від 01.07.2017 року є передчасним.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального права, а тому, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року у справі № 487/3607/17 - скасувати, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення та підписання повного судового рішення - 23 березня 2018 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Потапчук В.О.