Справа № 808/3159/17
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2018 рокусправа № 808/3159/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.

судді: Кругового О.О. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшков В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року (суддя Калашник П.Г.), ухвалену в порядку письмового провадження, в адміністративній справі № 808/3159/17 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_3, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив визнати протиправним рішення відповідача щодо визнання переказу коштів (транзакції) нікчемним, а саме транзакції здійснені: 19.05.2016 третьою особою 2 на поточний рахунок позивача №2401 у сумі 174,42 грн. з призначенням платежу Оплата процентів по договору №980-015-000174212 від 12.01.2016; 19.05.2016 третьою особою 2 на поточний рахунок позивача №2401 у сумі 57000,00 грн. з призначенням платежу Повернення коштів згідно з договором №980-015-000174212 від 12.01.2016; зобовязати відповідача надати третій особі 1 додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 57174,42 грн. за рахунок коштів третьої особи позивачу, які були переказані: 19.05.2016 третьою особою 2 на поточний рахунок позивача №2401 у сумі 174,42 грн. з призначенням платежу Оплата процентів по договору №980-015-000174212 від 12.01.2016; 19.05.2016 третьою особою 2 на поточний рахунок позивача №2401 у сумі 57000,00 грн. з призначенням платежу Повернення коштів згідно з договором №980-015-000174212 від 12.01.2016 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Скаржник стверджує, по-перше, про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що кошти, які надійшли від ТОВ Інвестиційно-Розрахунковий центр на поточний рахунок позивача, є вкладом; по-друге, висновок суду про відсутність

доказів на підтвердження нікчемності переказів коштів на рахунок позивача не відповідає обставинам справи; по-третє, судом невірно застосовано нормативно-правові акти, без врахування внесених змін та доповнень.

Згідно частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у звязку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом першої інстанції, 13.07.2015 року між ОСОБА_2 (Клієнт) та ПАТ Банк Михайлівській (Банк) укладено договір №980-015-000001534 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)", згідно з п.1, п.2 якого: Банк по ініціативі Клієнта відкриває Клієнту на його ім'я поточний рахунок №2401 в гривні (вид валюти) для зберігання грошей Клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього Договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банку. За здійснення Банком розрахунково-касового обслуговування рахунку, Клієнт сплачує Банку комісійні винагороди згідно з Тарифами Банку на розрахунково-касове обслуговування фізичних осіб, що являються невід'ємною частиною Договору" для обслуговування строкового вкладу (а.с.20). За цим Договором банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" на ім'я позивача відкрито поточний рахунок №2401.

Закон України Про гарантування вкладів фізичних осіб № 4452-VI від 23.02.2012 року (Закон № 4452-VI), в редакції на час укладання Договору №980-015-000001534 банківського рахунку, визначав вклад як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону 4452-VI), вкладника як фізичну особу (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч.1 ст. 2 Закону 4452-VI).

Таким чином, позивач, уклавши зазначений договір банківського рахунку (депозиту), набув статус вкладника ПАТ Банк Михайлівський в розумінні статті 2 Закону 4452-VI.

Судом першої інстанції також встановлено, що 12 січня 2016 року між позивачем та ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр укладено договір №980-015-000174212, за умовами якого ОСОБА_2 передає ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору). Відповідно до п.1.2 договору ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр приймає від ОСОБА_2 у власність кошти на наступних умовах: сума коштів 57000,00 грн.; строк користування коштами 183 дня; розмір процентів за користування коштами - ставка: 28% річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів щомісячно, 15 числа місяця (починаючи з календарного місяця, наступного за місяцем підписання договору), наступного за календарним місяцем користування коштами, а проценти за місяць в якому кошти повертаються, в т.ч. при достроковому поверненні коштів не пізніше дня повернення коштів; ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок №2401 в ПАТ Банк Михайлівський, код банку 380935; ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр повертає позивачу кошти у безготівковій формі на рахунок №2401 в ПАТ Банк Михайлівський, код банку 380935 (а.с.21-22). Згідно з довідкою ПАТ Банк Михайлівський по особовому рахунку №2401, 19.05.2016 на рахунок позивача від ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр перераховано грошові кошти в розмірі 57000,00 грн. з призначенням платежу Повернення коштів згідно з договором №980-015-000174212 від 12.01.2016. Крім того, відповідно до довідки ПАТ Банк Михайлівський про стан рахунку № 2401, 19.05.2016 на рахунок позивача від ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр перераховано грошові кошти в розмірі 174,42 грн. з призначенням платежу Оплата процентів по договору №980-015-000174212 від 12.01.2016 (а.с.23-24).

Зазначені кошти також вважаються вкладом, оскільки були залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах Договору №980-015-000001534 банківського рахунку.

Незважаючи на те, що зазначений Договір був найменований як Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту), за своїми умовами він є договором банківського поточного рахунку, на якому зберігаються кошти для технічного використання (тобто депозит до запитання). Жодної умови, які притаманні договору строкового вкладу, у тому числі строку його дії, визначення відсоткової ставки та інш., цей Договір не містить.

Скаржник стверджує, що суми, які були повернуті від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача, не є вкладом у розумінні п. 3 та п. 4 статті 2 Закону № 4452-VI, оскільки кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позивача, як позикодавця. На думку відповідача, такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ Банк Михайлівський не мають відношення до вкладу.

Колегія суддів вважає такі доводи неспроможними, оскільки 19.05.2016 року відбулось повернення коштів позивача на його банківський рахунок. Докази того, що зазначені кошти не є вкладом відсутні. Позивач за умовами договору, укладеному з ПАТ «Банк Михайлівський», мав право розпоряджатися належними йому коштами без обмежень.

Нікчемність банківських операцій скаржник обґрунтовує тим, що між ПАТ Банк Михайлівський та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" були укладені 18.05.2016 року договори відступлення права вимоги № 1805 та 19.05.2016 року № 1, внаслідок яких Банк провів кредитну операцію з юридичною особою на суму 870000000 грн. та 561585182,51 грн., чим порушив обмеження, застосовані постановою Національного банку України № 917/БТ від 22.12.2015 року.

Проте, наведені доводи, на думку колегії суддів, не узгоджуються з положеннями Закону № 4452-VI.

Так, статтею 38 цього Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Жодна з наведених Законом № 4452-VI підстав, за наявності яких договір, який був укладений між позивачем та Банком у 2015 році, міг би бути визнаний нікчемним, скаржником не зазначена. Крім того, нікчемність договорів, укладених між Банком та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", не свідчить про нікчемність договору банківського рахунку з позивачем, оскільки документи, які свідчать про повязаність цих угод або проведення банківських операцій (перерахування грошових коштів з рахунку/на рахунок позивача) на виконання договорів між Банком та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", суду не надано.

Відтак, висновок суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача відповідає обставинам справи та ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Разом з тим, суд першої інстанції допустив помилку при формулюванні резолютивній частині, зобов'язавши Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_3 надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 57174,42 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2, які були переказані: 19.05.2016 ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр на поточний рахунок ОСОБА_2 №2401 у сумі 174,42 грн. з призначенням платежу Оплата процентів по договору №980-015-000174212 від 12.01.2016; 19.05.2016 ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр на поточний рахунок ОСОБА_2 №2401 у сумі 57000,00 грн. з призначенням платежу Повернення коштів згідно з договором №980-015-000174212 від 12.01.2016.

Так, до Закону № 4452-VI з часу його прийняття були внесені численні зміни.

Статтею 27 Закону № 4452 (в редакції Закону № 629-VIII від 16.07.2015 року) встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку). Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий курєр" або "Голос України". Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Отже, Законом № 4452-VI (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначені повноваження Уповноваженої особи Фонду по складанню переліку рахунків вкладників та визначенню розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Зазначена помилка суду в частині зобовязання відповідача надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни (доповнення) до Переліку вкладників замість Переліку рахунків вкладників, не впливає на правильність висновків суду, що викладені в оскарженій постанові, і може бути виправлена судом апеляційної інстанції шляхом внесення змін в резолютивній частині словосполучення Переліку вкладників - Переліку рахунків вкладників.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що Державною казначейською службою у листі № 8-08/450-16374 від 29.09.2016 року зазначено, що Фонд гарантування не зареєстрований в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, що формується згідно з порядком, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 року № 1691, що свідчить про відсутність у Фонду гарантування вкладів бюджетних асигнувань.

Судовий збір у сумі 1280 грн., який був сплачений позивачем при подачі адміністративного позову, підлягає стягненню з Державного бюджету України, а не за рахунок бюджетних відшкодувань відповідача, як помилково визначив суд першої інстанції.

Оскільки підстави для скасування оскарженої постанови суду першої інстанції відсутні, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову суду першої інстанції змінює, що відповідає приписам статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року у справі №808/3159/17 - змінити шляхом зазначення в резолютивній частині Переліку рахунків вкладників замість Переліку вкладників.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень).

В іншій частині постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року у справі №808/3159/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 16 березня 2018 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук