Справа № 804/7547/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року Справа № 804/7547/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника ГУ ДФС у Дніпропетровській області представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до ОСОБА_3, третя особа - Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,-
Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3, третя особа Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області в якому просило: стягнути на користь державного бюджету суму податкового боргу в розмірі 25 000,00 грн. з фізичної особи ОСОБА_3 (код РНОКПП НОМЕР_1).
В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що за ОСОБА_3 рахується податковий борг з транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн., у зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості у добровільному порядку, податковий орган звернувся до суду з вимогами про її стягнення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 12.12.2017 року провадження у справі було зупинено для надання представником відповідача додаткових доказів.
22 грудня 2017 року представником відповідача подано до суду зустрічний позов до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, у якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 22.07.2016 року № 310-13; визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ДПІ у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 06.12.2016 року № 3416-17.
Ухвалою суду від 17.01.2018 року провадження у справі № 804/7547/17 було поновлено, оскільки сплинув термін встановлений судом.
18 січня 2018 року ухвалою суду було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги та обєднано в одне провадження з первісним позовом. Також було призначено підготовче судове засідання.
12 лютого 2018 року від ДПІ у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області на адресу суду надійшов письмовий відзив на зустрічну позовну заяву. В обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу, який підпадає під оподаткування транспортним податком, у звязку з чим оскаржувані податкове повідомлення-рішення № 310-13 від 22.07.2016 року та податкова вимога № 3416-17 від 06.12.2016 року прийняті правомірно та у відповідності до норм чинного податкового законодавства.
27 лютого 2018 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача за первісним позовом, він же представник третьої особи за зустрічним позовом в судовому засіданні позовні вимоги викладені у первісному позові підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, в задоволенні зустрічного адміністративного позову просив - відмовити, з підстав викладених в відзиві.
Представники відповідача за первісним позовом, він же представник позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, посилаючись на доводи, викладені у зустрічному позові та просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3
Представник третьої особи за первісним позовом, він же представник відповідача за зустрічним позовом про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, проте у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи не надав.
З урахуванням статті 205 Кодексу адміністративного судочинства, справа розглянута 27 лютого 2018 року.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 є власником легкового автомобіля Volkswagen Touareg, обємом двигуна 2 967 куб. см., 2014 року випуску.
22 липня 2016 року Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області було прийняте податкове повідомлення-рішення № 310-13, яким було визначено податкове зобовязання по транспортному податку з фізичних осіб в сумі 25 000,00 грн. за 2016 рік.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 року були внесені зміни до Податкового кодексу України (набрали чинності з 01.01.2015 року) якими зокрема введено в дію новий вид податку - транспортний податок.
Особливості справляння транспортного податку визначені ст. 267 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1, пп. 267.2.1 п. 267.2, п.п. 267.3.1 п. 267.3, п. 267.4, п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин та винесення оскаржуваного рішення), платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.
Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.
Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
За п.п. 267.5.1. п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Методика визначення середньринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 (далі - Постанова).
Відповідно до п. 13 вищевказаної Постанови Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Пунктом 14 Постанови встановлено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість легкового автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач, пробіг.
Мінекономрозвитку було розміщено на сайті електронний додаток, за яким можна розрахувати середньомісячну вартість легкового автомобіля.
Водночас відповідно до п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. З урахуванням ставки мінімальної заробітної плати у 2016 році - 1378,00 грн. (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року №928-VIII), така вартість становить - 1 033 500,00 грн., тобто 750 х 1378,00 грн. = 1 033 500,00 грн.
Так, ОСОБА_3 надано до суду розрахунок середньоринкової вартості легкового автомобіля Volkswagen Touareg, обємом двигуна 2 967 куб. см., 2014 року випуску, здійснений на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку та торгівлі України. Відповідно до розрахунку вартість належного ОСОБА_3 автомобіля складає менше ніж 1 033 500,00 грн.
Твердження ДПІ у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області відносно того, що розрахунок середньоринкової вартості транспортного засобу ОСОБА_3 здійснено неправомірно не приймаються судом до уваги, оскільки податковим органом взагалі не підтверджено належність транспортного засобу ОСОБА_3 до обєктів оподаткування транспортним податком у 2016 році, та не доведено, що вартість даного транспортного засобу перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, тобто 1 033 500 грн.
Крім того, як було вказано вище, за п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Базовим (звітним) роком обчислення транспортного податку для позивача є 2016 рік, хоча оскаржуване позивачем рішення прийнято - 22.07.2016 року. Зазначені факти також свідчать про порушення податковою інспекцією норм про порядок обчислення та сплати транспортного податку.
Слід зазначити і те, що згідно з п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України, до місцевих податків належить в тому числі і податок на майно.
У свою чергу відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю) (п.10.2. ст. 10 Податкового кодексу України).
За правилами п. 10.3. ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.
Згідно з п. 10.5. ст. 10 Податкового кодексу України, зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.
Статтею 12 Податкового кодексу України визначені, зокрема повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів.
Пунктом 12.3. ст.12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п.12.3.1 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.п.12.3.4. п.12.3. ст.12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Згідно із п.12.5. ст. 12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.
Зазначені норми узгоджуються з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що закріплений у п.п. 4.1.9. п. 4.1. ст. 4 Податкового кодексу України. Відповідно до цього принципу зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що транспортний засіб ОСОБА_3 не є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, у звязку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення ДПІ у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 310-13 від 22.07.2016 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
З огляду на те, що винесене податкове повідомлення-рішення № 310-13 від 22.07.2016 року, за яким ОСОБА_3 необхідно сплатити суму боргу у розмірі 25 000,00 грн., визнане протиправним та скасоване судом, податкова вимога № 3416-17 від 06.12.2016 року є також протиправною та підлягає скасуванню, оскільки винесена на підставі податкового повідомлення-рішення № 310-13 від 22.07.2016 року.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог за первісним позовом та позовних вимог за зустрічним позовом, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені у первісній позовній заяві доводи є необґрунтованими та безпідставними, тоді як вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню, а оскаржувані податкове повідомлення-рішення та податкова вимога мають бути скасовані, оскільки не доведена правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 22.07.2016 року.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України , при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертизи.
Таким чином, сплачений позивачем за зустрічним позовом судовий збір у розмірі 604,00 грн., підлягає стягненню з Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до ОСОБА_3, третя особа - Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості - відмовити.
Зустрічний адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 22.07.2016 року № 310-13.
Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 06.12.2016 року № 3416-17.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 07 березня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1