Справа № 209/2536/17(2-а/209/78/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2018 року справа № 209/2536/17(2-а/209/78/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Тернопіль Департаменту патрульної поліції

на постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 жовтня 2017 року (головуючий суддя Лобарчук О.О.,)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старшого інспектора ВАП ЧПП у м.Тернопіль ДПП капітан поліції ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - Управління патрульної поліції у м.Тернопіль Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулось з позовом до Старшого інспектора ВАП ЧПП у м.Тернопіль ДПП капітан поліції ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - Управління патрульної поліції у м.Тернопіль Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що 09 вересня 2017 року, вона, водій транспортного засобу Мercedes-Benz Vito Віто 111, д.р.н. АЕ 51-76 НХ залишила його на житловій території, в дворі біля житлового 10-ти поверхового будинку по вулиці Білогірській 1-д в м. Тернополі, таким чином, щоб не заважати мешканцям їхнього 49-квартирного під'їзду в'їжджати та виїжджати, а також рухатися пішоходам. Окрім транспортного засобу на прибудинковій території здійснюють стоянку і інші автомобілі, що належать громадянам, які проживають в даному житловому будинку.

10.09.2017 року о 19 годині 00 хвилин, нею було виявлено, що її транспортний засіб зник з місця стоянки, про що вона негайно повідомила у поліцію і написала заяву про крадіжку. В подальшому з'ясувалося, що автомобіль поміщений на штрафмайданчик , був евакуйований, а їй винесено постанову про адміністративну відповідальність.

11 вересня 2017 року старшим інспектором ВАП ЧПП у м. Тернопіль ДПП капітаном поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії БР № 433864 у справі про адміністративне правопорушення. Зазначеною постановою її було визнано винною у порушенні пункту 15.10(д) та 15.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Також було складено акт затримання транспортного засобу . Згідно з викладеними відповідачем обставинами справи , 10.09.2017 року о 18 годині по вул. Білогірська,1Д здійснено стоянку транспортного засобу таким чином, що створена суттєва перешкода для руху інших учасників дорожнього руху, чим порушила вимоги п.15.10(д),15.1 ПДР України.

З оскаржуваної постанови не вбачається, що транспортний засіб Мercedes-Benz Vito Віто 111, д.р.з. АЕ 51-76 НХ заважав в'їзду оперативних чи спеціальних транспортних засобів, виклик поліції такі служби не проводили.

Постановою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 жовтня 2017 року позовні вимоги задовольнити повністю.

Скасовано постанову серії БР № 433864 від 11 вересня 2017 року про адміністративне правопорушення, винесену старшим інспектором ВАП ЧПП у м.Тернопіль ДПП капітаном поліції ОСОБА_2 за ч.3 ст.122 КУпАП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.3 КУпАП закрито.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що Постанову серії БР № 433864 від 11 вересня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. З ст. 122 КУпАП суд вважає такою, що винесена бездоказово, вона основана на припущеннях і в порушення прав позивачки , а тому її слід скасувати.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управлінням патрульної поліції у м.Тернопіль Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу, згідно якою просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не надано оцінку долученим відповідачем до матеріалів справи відеозаписам з нагрудного відео реєстратора поліцейських.

Матеріали справи містять заперечення на апеляційну скарги, згідно яких позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що обовязок по доказуванню правомірності своїх дій покладається на відповідача. При цьому, зазначає, що автомобіль був припаркований на житловій території, натомість дорожнього знаку «житлова зона» при вїзді на територію не має. Вважає, що заборона стоянки, згідно з п. 15.10 ПДР України не може бути застосована до транспортних засобів, що здійснили стоянку, на житловій території будинку, де немає руху транспортних засобів. Вказує, що на фото, які вона надала, чітко вбачається, що житлова територія є закритою, а проїзд транспортних засобів далі є неможливим.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою старшого інспектора ВАП УПП у м. Тернополі ДПП капітаном поліції ОСОБА_2 на позивачку ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у розмірі 510 гривень на користь держави (а.с.6). Також судом першої інстанції встановлено, що доказами вини позивача в скоєнні правопорушення 10 вересня 2017 року, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП є пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10.09.2017 року (а.с.27,28).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми КУпАП, КАС України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, для визнання особи винною у вчинені адміністративного правопорушення обовязковим є встановлення, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вчинені умисно, має місце протиправна дія та наявна вина.

Згідно п. 15.9 «и», п. 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства.

Пунктом 1.10 вищевказаних Правил дорожнього руху передбачено, що прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в'їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріали справи містять постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 433864 від 11 вересня 2017 року, з якої вбачається, що 11 вересня 2017 року ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 510 грн. за те, що 10.09.2017 року о 18.00 у м. Тернопіль по вул. Білогірська,1Д вона здійснила стоянку транспортного засобу таким чином, що створила суттєву перешкоду для руху інших учасників дорожнього руху транспортних засобів, чим порушила вимоги п.15.10(д), 15.1 ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.3 КУпАП.(а.с.6)

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що під час складання старшим інспектором ВАП УПП у м. Тернополі ДПП капітаном поліції ОСОБА_2 огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10.09.2017 року позивач по справі був відсутній (а.с.30).

При цьому, слід зазначити, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водієм при керуванні транспортним засобом, залишення його у місці не передбаченому для стоянки, при порушенні обовязкових норм КУпАП чи інших правил.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з критичною оцінкою суду першої інстанції щодо показань свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, та вважає їх неналежним доказом, так як в поясненнях свідків відсутні відомості про скоєння адміністративного правопорушення саме позивачем, а лише зазначено, що зазначені особи були свідками того, що « 09.09.2017 року в м. Тернопіль по вул. Білогірській,1д автомобіль марки з номерним знаком Мercedes-Benz Vito Віто 111 АЕ 5176 НХ заблокував під'їзд до входу або під'їзду до будинку, чим суттєво перешкодив свідкові або іншим мешканцям даного будинку.(а.с.27,28)

В постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивачки ОСОБА_1 вказано, що 10.09.2017 року о 18.00 годині, тоді як свідки вказували про те, що з 09.09.2017 року вчиняється правопорушення, що є розбіжностями, які не дають можливості встановити точно обставини у справі.

Матеріали справи містять відео фіксування (надані відповідачем) та фото фіксування (надані позивачем) щодо події, яка відбулася 10.09.2017 року о 18.00 у м. Тернопіль по вул. Білогірська,1Д . На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначені фіксування не підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є необґрунтованою та винесена із порушенням норм процесуального права, у звязку з чим підлягає скасуванню з огляду на таке:

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, житлова зона - дворові території, а також частини населених пунктів, позначені дорожнім знаком 5.31.

Дорожнього знаку житлова зона при вїзді на територію не має. Відповідно до Розділу 33 ПДР України, окремі дворові території знаками 5.31 і 5.32 не позначаються, але на таких територіях діють вимоги розділу 26 цих Правил.

Пунктом 26.2. ПДР України передбачено, що у житловій зоні забороняється:

б) стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних

транспортних засобів.

З оскаржуваної постанови не вбачається, що транспортний засіб Mercedes- Benz Vito 111, д.р.з. AE 51 -76 НХ заважав в'їзду оперативних чи спеціальних транспортних засобів, виклик поліції такі служби не проводили.

Окрім того, згідно п.26.3. ПДР України у пішохідну зону в'їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам; що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні.

Житлова територія біля багатоквартирного будинку по вулиці Білогірській, ІД є тупіковою, руху транспортних засобів там не має, що підтверджено наданими в судовому засіданні фотознімками.(а.с. 12-15)

П. 15.10 ПДР України визначено, що стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів. Таким чином, заборона стоянки, згідно п. 15.10 ПДР України не може бути застосована до транспортних засобів, що здійснили стоянку на житловій території будинку, де немає руху транспортних засобів. На фотододатках, наданих позивачкою, чітко вбачається, що житлова територія є закритою, проїзд транспортних засобів далі не є можливим.(а.с.12-15)

Отже, постанова серії БР № 433864 від « 11» вересня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. З ст. 122 КУпАП, є такою, що винесена бездоказово, ґрунтується на припущеннях та в порушення прав позивача, тому підлягає скасуванню.

Таким чином, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не були порушені.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 241, 255, ч. 3 ст. 272, 286, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Тернопіль Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 жовтня 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання суддями ( 02.03.2018) та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 02.03.2018.

Головуючий суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко