Справа № 330/2322/17
Суддя: Нестеренко Т. В.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
Справа № 330/2322/17

2-а/330/5/2018

"02" березня 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді - Нестеренко Т.В.
при секретарі Корнієнко М.М.,
представника позивача адвоката Фоменка О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про неправомірне рішення про відмову щодо призначення пенсії по втраті годувальника,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про неправомірне рішення про відмову щодо призначення пенсії по втраті годувальника, мотивуючи тим, що вона, ОСОБА_1 , з 07.07.2017 року одержує державну пенсію за віком, призначену їй Якимівським відділом Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 12.08.2014 року, під час виконання бойового завдання в зоні проведення антитерористичної операції, загинув її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її син, ОСОБА_2 , 1984 року народження у 2014 року приймав участь у бойових діях під час антитерористичної операції у складі добровольчого формування «Правий Сектор» та загинув під час бойових дій 12.08.2014 року в селищі Маріїнка Петровського району Донецької області, що підтверджено рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 16.03.2015 року по справі №330/257/15-ц, яке набрало законної сили. Їй, як матері загиблого ОСОБА_2 . Якимівським управлінням соціального захисту населення видано посвідчення серія № НОМЕР_1 від 24.10.2016 року, що вона має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни. Також Якимівським РВК їй було видано посвідчення члена сім`ї матері військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби серія АО № 002669 від 14.12.2016 року. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення окремих категорій осіб із числа учасників антитерористичної операції» від 18.10.2016 №1683-УШ, який набрав чинності з 06.02.2017 року, внесено зміни до абзацу шостого пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині розширення кола осіб, які мають право на достроковий вихід на пенсію за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок. З урахуванням внесених змін право на призначення дострокової пенсії за віком при дотриманні вищезазначених умов з 06.02.2017 вона мала, оскільки вона мати військовослужбовця, який помер (загинув) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) в антитерористичній операції в районах її проведення. 07.02.2017 року позивачкою було подано заяву до Якимівського відділу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (наділ також-Відповідач) про призначення їй пенсії по втраті годувальника та надбавки до пенсії, згідно ст. 37 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 17.05.2017 року їй вручено повідомлення про відмову в призначенні пенсії від 05.05.2017 року № 160. Причиною відмови стала відсутність документів про включення добровольчого формування «Правий Сектор» до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, із посиланням на редакцію абзаців шостого та сьомого пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 07.07.2017 року, після її повторного звернення з цього ж питання їй було призначено відповідну пенсію у зв`язку із загибеллю її сина як учасника бойових дій. Позивачка вважає, що рішення Відповідача про відмову в призначенні пенсії від 05.05.2017 року є необгрунтованим і не відповідає приписам чинного законодавства України, у зв`язку з чим їй протиправне відмовлено у нарахуванні та виплаті надбавки до пенсії у період з 07.02.2017 року до 07.07.2017 року. У своїх міркуваннях вона виходить за наступного: Відповідач у повідомлення про відмову в призначенні пенсії від 05.05.2017 року №160, фактично відмовив в призначенні пенсії з посиланням на те,що із наданих нею до своєї заяви про призначення пенсії документів не вбачається, що її син проходив військову службу добровольчому формуванні, яке у подальшому його було включено до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. За визначенням ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок. Статтею 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено особи, які мають право на пенсії нарівні з військовослужбовцями строкової служби та членами їх сімей. Так, відповідно до зазначеної норми умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також (якщо не передбачено інше), зокрема на осіб, які стали інвалідами у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаного з безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, членів їх сімей та членів сімей осіб, які загинули (померли) внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції або забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення. Отже, вищенаведене приводить до висновку, що вона має право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а дії Відповідача щодо відмови у призначенні пенсії слід визнати неправомірними з одночасним зобов`язанням Відповідача призначити з 07.02.2017 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію по втраті годувальника за ОСОБА_2 , який загинув в період безпосередньої участі в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення. З питання сплати судового збору: Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: інваліди Великої Вітчизняної війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи. У даному випадку, мій статус члена сім`ї загиблого(померлого) ветерана війни прирівнює мене до члена сім`ї воїна, загиблого на фронті. Таким чином просить визнати незаконними дії Якимівського відділу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відмови у призначенні їй пенсії по втраті годувальника. Зобов`язати Якимівський відділ Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою; АДРЕСА_1 , з 07.02.2017 пенсії по втраті годувальника та надбавки до пенсії, згідно ст.37 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість пенсійних виплат з 07.02.2017, а також виплатити заборгованість, що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до ухвалення рішення у справі. Стягнути з Відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи.
До Якимівського районного суду Запорізької області позивач ОСОБА_1 надала уточнений позов, в якому просить визнати незаконними дії Якимівського відділу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відмови у призначенні їй пенсії по втраті годувальника. Зобов`язати Якимівський відділ Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою; АДРЕСА_1 , з 07.02.2017 року пенсії по втраті годувальника та надбавки до пенсії, згідно ст.37 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість пенсійних виплат з 07.02.2017, а також виплатити заборгованість, що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до ухвалення рішення у справі. Стягнути з Відповідача судові витрати пов`язані з розглядом справи.
Відповідач по справі представник Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, а також надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до Якимівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом на неправомірне рішення про відмову щодо призначення пенсії по втраті годувальника та просить суд визнати незаконними дії Якимівського відділу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області з відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника та зобов`язати провести перерахунок пенсії з 07.02.2017 року пенсії по втраті годувальника та надбавки до пенсії, згідно ст. 37 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області заперечує проти задоволення адміністративного позову в повному обсязі з наступних підстав. 07.02.2017 року позивач звернулась з заявою про призначення пенсії за віком ( заява зареєстрована за № 160), однак їй було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про включення добровольчого формування «Правий сектор» до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворень відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. При наданні даних документів можливо буде повернутися до розгляду питання щодо призначення дострокової пенсії за віком. Повідомлення про відмову за № 160 від 05.05.2017 року отримано позивачем особисто 17.05.2017 року.07.07.2017 року позивач знову звертається до управління про призначення пенсії за віком ( заява зареєстрована за № 609). Дострокова пенсія за віком була призначена відповідно до абз. 6 п.3 розділу XV « Прикінцевих положень» Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, позивач жодного разу не звертався до Управління з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника, а отже Управління жодного разу не відмовляло з цих підстав. Отже, Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вбачає в своїх діях протиправності та неправомірності, так як діяло винятково на підставі діючого законодавства. Таким чином просять в задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Позивач своїм правом подання відповіді на відзив відповідно до норм ст.166 ЦПК України не скористався.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 надали письмове клопотання про зменшення позовних вимог в порядку ст. 47 КАСУ мотивуючи тим, що в провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області в особі Якимівського відділу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання неправомірним рішення про відмову щодо призначення пенсії по втраті годувальника. Ознайомившись із запереченнями, наданими УПФУ, вона вважає за необхідне, не змінюючи підставу та предмет позову, змінити позовні вимоги, а саме зменшити їх стосовно періоду неправильного нарахування пенсії їй. Отже, відповідно до вимог ст.47 КАСУ вона викладає позовні вимоги в наступній редакції та просить суд: Визнати незаконними дії Якимівського відділу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відмови у призначенні їй пенсії за віком з 07.02.2017 року по 07.07.2017 року. 2. Зобов`язати Якимівський відділ Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії за віком в період з 07.02.2017 року по 07.07.2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 3. Стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість пенсійних виплат з 07.02.2017 року по 07.07.2017 року, а також виплатити заборгованість, що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до ухвалення рішення у справі. 4. Стягнути з Відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
В судовому засіданні представник Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, а також надали письмову заяву, в якій зазначили, що в додаток до відзиву на позовну заяву, та у відповідності до статті 122 КАС України зазначає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду зазначені в статті 123 КАСУ: у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущенного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без рузу. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущенного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Другий примірник Повідомлення про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком від 05.05.2017 року № 160 отримано ОСОБА_1 ( далі позивач) 17.05.2017 року, але звернувся позивач з адміністративним позовом до суду лише 03.11.2017 року. В адміністративному позову він просить суд про зобовязання Управління провести перерахунок пенсії за віком в період з 07.02.2017 року по 07.07.2017 року, при цьому не вказавши поважність причин пропуску строку звернення до суду. Просять суд врахувати статті 122, 123 КАС України при вирішенні справи по суті. Таким чином, вважають, що Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вбачає в своїх діях протиправності та неправомірності, так як діяло винятково на підставі діючого законодавства. Отже, просять в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 71 КАС України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позову ОСОБА_1 з наступних підстав.
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.
Згідно підпункту 9 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Ст. 2 КАС України також передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Змістом ч. 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Частина 1 ст.71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що 12.08.2014 року, під час виконання бойового завдання в зоні проведення антитерористичної операції, загинув син позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14-19), який приймав участь у бойових діях під час антитерористичної операції у складі добровольчого формування «Правий Сектор» та загинув під час бойових дій 12.08.2014 року в селищі Маріїнка Петровського району Донецької області, що підтверджено рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 16.03.2015 року по справі №330/257/15-ц, яке набрало законної сили (а.с.20-22). Позивачу, як матері загиблого ОСОБА_2 . Якимівським управлінням соціального захисту населення видано посвідчення серія № НОМЕР_1 від 24.10.2016 року, що вона має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а.с.24), також Якимівським РВК їй було видано посвідчення члена сім`ї матері військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби серія АО № 002669 від 14.12.2016 року (а.с.23).
Вперше позивач звернулася із заявою про призначення їй пенсії за віком, як матері загиблого учасника АТО, 25.11.2016 року (а.с.35-36), та їй було відмовлено в призначенні пенсії із зазначених мотивів.
Вдруге 07.02.2017 року позивачкою було подано заяву, яку було зареєстровано за №160, до Якимівського відділу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (наділ також-Відповідач) про призначення їй пенсії по втраті годувальника та надбавки до пенсії, згідно ст. 37 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.48, 75-76).
17.05.2017 року їй вручено повідомлення про відмову в призначенні пенсії від 05.05.2017 року № 160 (а.с.12-13). Причиною відмови стала відсутність документів про включення добровольчого формування «Правий Сектор» до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, із посиланням на редакцію абзаців шостого та сьомого пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 07.07.2017 року, після її повторного звернення з цього ж питання позивачу було призначено відповідну пенсію у зв`язку із загибеллю її сина як учасника бойових дій.
Втретє позивачка звернулася із заявою до відповідача про призначення пенсії 07.07.2017 року, яка зареєстрована за №609 (а.с.49, 73-74), та з 07.07.2017 року одержує державну пенсію за віком, призначену їй Якимівським відділом Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (а.с.5-8).
Так, повідомлення №160 від 05.05.2017 року про відмову в призначенні пенсії, позивач ОСОБА_1 отримала, як вона зазначає в позові, 17.05.2017 року, а з позовом до Якимівського районного суду звернулася 03.11.2017 року, тобто до спливу строків у відповідності до статті 122 КАС України, яка зазначає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тому посилання відповідача на порушення строків звернення з позовною заявою позивачем в порядку ст. 122 КАС України, є безпідставними.
Щодо посилання відповідача на відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про включення добровольчого формування «Правий сектор» до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворень відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, слід зазначити наступне. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення окремих категорій осіб із числа учасників антитерористичної операції» від 18.10.2016 №1683-УШ, який набрав чинності з 06.02.2017 року, внесено зміни до абзацу шостого пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині розширення кола осіб, які мають право на достроковий вихід на пенсію за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок. З урахуванням внесених змін право на призначення дострокової пенсії за віком при дотриманні вищезазначених умов з 06.02.2017 позивачка мала, оскільки вона мати військовослужбовця, який помер (загинув) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) в антитерористичній операції в районах її проведення.
Відповідач у повідомлення про відмову в призначенні пенсії від 05.05.2017 року №160, фактично відмовив в призначенні пенсії з посиланням на те,що із наданих нею до своєї заяви про призначення пенсії документів не вбачається, що її син проходив військову службу добровольчому формуванні, яке у подальшому його було включено до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено особи, які мають право на пенсії нарівні з військовослужбовцями строкової служби та членами їх сімей. Так, відповідно до зазначеної норми умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також (якщо не передбачено інше), зокрема на осіб, які стали інвалідами у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаного з безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, членів їх сімей та членів сімей осіб, які загинули (померли) внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції або забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення.
Отже, вищенаведене приводить до висновку, що позивач мала право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 07.02.2017 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсію по втраті годувальника за ОСОБА_2 , який загинув в період безпосередньої участі в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення.
Щодо сплати судового збору: Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: інваліди Великої Вітчизняної війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи. У даному випадку, мій статус члена сім`ї загиблого(померлого) ветерана війни прирівнює мене до члена сім`ї воїна, загиблого на фронті. Відповідно в частині стягнення з Відповідача судових витрат, що пов`язані з розглядом справи, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Згідно ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб`єктом владних повноважень, то застосуванню при розв`язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.
За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Враховуючи те, що представник Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не надав суду доказів правомірності своїх дій, щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за заявою від 07.02.2017 року, суд вважає такі дії незаконними.
Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що для захисту та відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії за віком в період з 07.02.2017 року по 07.07.2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Щодо позовних вимог в частині стягнення з Відповідача заборгованість, що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до ухвалення рішення у справі, зазначені вимоги задоволенню не підлягають, так як починаючи з 07.07.2017 року вона отримує пенсію за поданою нею втретє заявою, що зареєстровано за №609 від 07.07.2017 року.
А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 46, 124 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 36, 37, 45, 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», абзацу 6 пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону № 1683-VIII від 18.10.2016 року, ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 47, 72 - 79, 94, 122, 241-243, 245, 246, 250КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про неправомірне рішення про відмову щодо призначення пенсії по втраті годувальника - задовольнити частково.
Визнати незаконними дії Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відмови у призначенні пенсії позивачу ОСОБА_1 за віком за період з 07.02.2017 року по 07.07.2017 року.
Зобов`язати Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії за віком в період з 07.02.2017 року по 07.07.2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість пенсійних виплат за період з 07.02.2017 року по 07.07.2017 року.
В частині стягнення з Відповідача заборгованість, що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до ухвалення рішення у справі відмовити.
В частині стягнення з Відповідача судових витрат, що пов`язані з розглядом справи - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Якимівський районний суд Запорізької області.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Нестеренко