Справа № 182/2338/17
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2338/17
Провадження № 2-а/0182/16/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.03.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду з адміністративним позовом до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 31 травня 2000 року перебуває на обліку в Нікопольському об"єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію по 2 групі інвалідності, яка була призначена, відповідно до ст.37 ЗУ "Про державну службу", стаж якого становить 28 років. В лютому 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому пенсії у розмірі 90% від заробітної плати начальника управління соціального захисту населення Нікопольського районної державної адміністрації. Даний розрахунок він просив зробити на підставі заробітної плати з 01 січня 2017 року начальника управління соціального захисту населення Нікопольського районної державної адміністрації, відповідно до постанови КМУ "Питання про оплату праці державних органів" від 18 січня 2017 року № 15. Однак, відповідач повідомив його, що у зв"язку з набранням чинності ЗУ "Про державну службу" № 889-VIII від 10 листопада 2015 року, підстави для перерахунку пенсії відсутні. На його думку відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку та відмова у виплаті пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи, а тому є неправомірною. Тому просить суд зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату пенсії з місяця підвищення заробітної плати працюючого державного службовця, виходячи з розрахунку 90% від середньої зарплати та виплатити різницю між виплаченими та перерахованим розміром пенсії з 01 січня 2017 року з урахуванням середньої зарплати 8 850 грн. 00 коп., в тому числі посадовий оклад 5 300 грн. 00 коп., надбавка до посадового окладу за 5 ранг - 600 грн. 00 коп., надбавка за вислугу 50% - 2 650 грн.00 коп., а також стягнути з відповідача на його користь 20 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог категорично заперечувала, посилаючись на письмові заперечення, відповідно до яких ст.58 Конституції України визн6ачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 % суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі, незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31 травня 2000 року. Відповідно до п.4 Постанови № 865, у разі підвищення розміру заробітної плати, працюючим державним службовцям, відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року N 432-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу», заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії. Пунктом 5 Постанови № 865 встановлено, що перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату була затверджена Постановою Правління Пенсійного фонду України № 15-1 від 04 вересня 2013 року. На сьогодні до вказаної Постанови внесені зміни Постановою № 15-2 від 04 липня 2016 року, згідно яких взагалі виключена така форма довідки. Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09 грудня 2015 року виключено пункт четвертий постанови № 865. Разом з тим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії набрав законної сили Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року. Згідно п.2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723- XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Отже, на час звернення позивача за перерахунком втратила чинність стаття 37-1 Закону № 372З-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців. Також, відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08 серпня 2016 року № 11586/0/14-16/039, який надійшов на адресу Пенсійного фонду України 11 серпня 2016 року, зазначено, що ЗУ Про державну службу № 889 не передбачає проведення перерахунку пенсії, в тому числі призначених, згідно із ЗУ Про державну службу № 3723, а постановою КМУ № 1013 від 09 грудня 2015 року скасовано п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 321 травня 2000 року, а отже підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсії, який був передбачений ст.37-1 Закону України № 3723 відсутні. До того ж в своєму позові позивач просить здійснити перерахунок з урахуванням: посадового окладу 5 300 грн.; надбавки за 5 ранг 600 грн.; надбавки за вислугу 2 650 грн. Але жодної довідки, яка б підтверджувала вищезазначену заробітну плату начальника управління соціального захисту населення райдержадміністрації для перерахунку призначеної пенсії до Нікопольського обєднаного УПФУ не надавалося. Відтак Нікопольське управління ПФУ Дніпропетровської області діяло у спосіб та у порядок, визначений чинним законодавством, не порушуючи при цьому права позивача, а отже позовні вимоги є не обґрунтованими. В зв»язку з чим в позові просять відмовити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Україна є демократичною, соціальною та правовою державою; права та свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; в Україні визнається і діє принцип верховенства права; громадяни мають право на соціальний захист.

Складовою конституційного права на соціальний захист є право на пенсійне забезпечення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Нікопольському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та з 31.05.2000 року отримує пенсію по 2 групі інвалідності, яка була призначена, відповідно до ст.37 ЗУ "Про державну службу" (стаж становить 28 років) (а.с.6). 08.02.2017 року позивач звернувся до Нікопольського об"єднаного управління пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії у розмірі 90 % від заробітної плати начальника управління соціального захисту населення Нікопольського районної державної адміністрації. Однак, отримав лист № С-26-1 від 15.02.2017 року (а.с.4), в якому відповідач зазначив про те, що підстави для перерахунку пенсії відсутні у звязку з тим, що з 01.06.2015 року ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-ІІІ скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723 (а.с.19).

Відповідно до ст.37-1 ЗУ"Про державну службу" № 3723-XII в редакції, яка була чинною станом на час призначення пенсії позивачеві, передбачалось, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

При цьому, згідно із ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ в редакції ЗУ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31 травня 2000 року № 865 передбачено, що перерахунок пенсії проводився, виходячи із заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено пенсію.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів" від 09 грудня 2015 року № 1013, підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям проведено з 01 грудня 2015 року.

Водночас, пунктом 2 зазначеної постанови передбачено внести до постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31 травня 2000 року № 865 зміни, а саме: пункт 4 виключити; абзац перший пункту 5 викласти в такій редакції: "Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики". Вказані зміни застосовуються з 01 грудня 2015 року.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 25 січня 2012 року за № 3-рп/2012 зазначив, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визнані як Законами України, так і іншими нормативно - правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного розподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Отже, на час підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, в статтю 37-1 Закону № 3723-XII, що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців внесено зміни, які набрали чинності 01 січня 2015 року, та встановлення цих умов та порядку передано у відання Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31 травня 2000 року № 865 (в редакції від 09 грудня 2015 року) регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року, яка набрала чинності з 01 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, з 01 травня 2016 року Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01 травня 2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Конституційною гарантією є гарантія права на пенсію в розмірі, не меншому, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом (ст.46 Конституції України).

Право на підвищення розміру пенсії не є Конституційною гарантією чи певним досягнутим соціальним мінімумом, що не може бути зменшеним за наявності інших компенсаційних інструментів від знецінення коштів, що надаються як соціальна виплата.

Таким чином, діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям

Оскільки чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, суд не вбачає.

При цьому, суд зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

В даному випадку Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" скасовано право на перерахунок вже призначених пенсій державних службовців.

При цьому, суд керується положеннями вказаного Закону, оскільки такий прийнятий законодавчим органом (парламентом) Закон, і є обов'язковим до виконання, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви № 29458/04 та № 29465/04), де Суд заначив: "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (п. 23 рішення).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі "Великода проти України" від 03 червня 2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п.2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР).

У Рішенні від 2 березня 1999 року № 2-рп/99 (v002p710-99) у справі про комунальні послуги, Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України (254к/96-ВР), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на те, що Закон № 76-VIII (яким скасовано саме право на перерахунок пенсій) є чинним і підлягає до виконання, Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним такий не визнавався, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України викладену у рішенні № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та рішенні від 09 лютого1999 року № 1-рп/99, позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" та в ухвалі "Великода проти України" від 03 червня 2014 року, посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій є помилковим.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та правомірність відмови Пенсійного фонду у здійсненні перерахунку пенсії позивачу.

Крім того, заявлені ОСОБА_1 вимоги щодо стягнення 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягають, оскільки судом не визнано дії Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області неправомірними, а тому підстави для задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди відсутні.

Керуючись ст.5-11, 15, 72-77, 79, 90, 122, 241-246 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_3