Справа № 161/2797/18
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2797/18
Провадження № 2-а/161/203/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Подзірова А.О., за участю секретаря судового засідання Кубяк О.В., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2018 року серії БР №038820, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Луцьку про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2018 року серії БР №038820.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також посилається на процесуальні порушення допущені відповідачем, зокрема на не розяснення йому його прав та обовязків поліцейським.

З наведених вище підстав просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2018 року серії БР №038820.

Ухвалою судді від 27 лютого 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 12 березня 2018 року замінено неналежного відповідача з Управління патрульної поліції у м. Луцьку на інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_3.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додатково пояснив, що він не вчиняв адміністративне правопорушення, яке зазначено у спірній постанові, а перед виходом на рейс технічний стан автомобіля був перевірений.

Представник відповідача, субєкта владних повноважень, у судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху підтверджується поясненнями самого позивача, права позивачу були розясненні, крім того на зворотній частині постанови зазначенні його права.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, а також не заперечується сторонами, що 07 лютого 2018 року, інспектором Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07 лютого 2018 року серії БР №038820, в якій зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Богдан А09202, державний номер НОМЕР_1, 07 лютого 2018 року о 11 год. 40 хв. в м. Луцьк по вул. Полонківській, керував технічно несправним транспортним засобом, а саме в якого не працює ліхтар заднього ходу, чим порушив п.31.1 ПДР та ДСТУ 3649-2010, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.121 КУпАП, за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. (а.с.4).

Позивач отримав вказану постанову того ж дня наручно, що не заперечується сторонами.

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено, що керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У пункті 31.1 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), зазначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

З вимог щодо безпечності технічного стану та методів контролювання ДСТУ 3649:2010, вбачається, що сигналізатори вмикання світлових приладів, в тому числі Ліхтар заднього ходу, мають бути роботоздатні та мати передбачені конструкцією символи.

З аналізу диспозиції частини другої статті 121 КУпАП слідує, що керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідачем була здійснена правильна кваліфікація дій позивача відповідно до вимог ПДР, а також КУпАП.

Стосовно наявності чи відсутні факту адміністративного правопорушення та порушення позивачем ПДР, суд зазначає наступне.

Так, позивачем був наданий акт від 07 лютого 2018 року, який складений представниками КП «Луцьке підприємство електротранспорту», в якому зазначено, що в звязку з поганими погодними умовами і намерзання снігу стався обрив проводу на задній хід.

Таким чином, позивач самостійно визнав факт керування транспортного засобу, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан якого не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Доводи позивач що перед рейсом технічний стан автобуса був перевірений, а він не може нести відповідальності за технічну поломку, яка сталася внаслідок поганих погодних умов, суд оцінює критично, оскільки диспозиція ч.2 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за керування технічно несправним транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів.

Отже, факт адміністративного правопорушення був доведений відповідачем належними та допустимими доказами.

Щодо посилань позивача на не розяснення йому відповідачем його прав та обовязків, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд зауважує, що таке розяснення відповідачем було здійснено, оскільки доказів протилежного суду надано не було. Крім того позивач під час судового розгляду визнав, що йому все таки розяснювалися поліцейськими його права та обовязки.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки під час розгляду судом цієї адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, враховуючи, що відповідачем не було допущено процесуальне порушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме не розяснено права та обовязки позивачу, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись статтею 286 КАС України, на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2018 року серії БР №038820 відмовити повністю.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено, підписано та проголошено 23 березня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_4