Справа № 310/9141/17
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 березня 2018 року 16:00Справа № 310/9141/17 Провадження №ЗП/808/5/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області

третя особа Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2018 з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області до Запорізького окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 (далі - позивач) до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області (далі відповідач 2), третя особа - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (далі третя особа), в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача 1 з призупинення виплати пенсії за віком позивачу з 01.10.2017; зобовязати відповідача 1 відновити нарахування та виплату пенсії за віком позивачу з 01.10.2017; визнати протиправними дії відповідача 2 з призупинення щомісячних страхових виплат позивачу з 05.09.2017; зобовязати відповідача 2 відновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат позивачу з 06.09.2017.

Ухвалою суду від 15.01.2018 вищевказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 05.02.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 28.02.2018.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він має статус внутрішньо переміщеної особи та на даний час перебуває на пенсійному обліку в Бердянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та на обліку в Бердянському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області як інвалід ІІІ групи. Вказує, що відповідачем 1 з 01 жовтня 2017 року припинено здійснення пенсійних виплат позивачу, а відповідачем 2 з 05.09.2017 припинено здійснення щомісячних страхових виплат позивачу. За наслідками зверненні до органів Пенсійного фонду України та до органів Соціального захисту населення його було повідомлено про те, що перерахування страхових виплат та пенсії припинено у звязку із скасуванням довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 25.11.2014 №. Вважає такі дії відповідачів протиправними та такими, що суперечать вимогам Конституції України та інших нормативно-правових актів.

28 лютого 2018 року від відповідача 1 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому позивач послався на те, що Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що особам, які перебували на обліку, як одержувачі пенсій, зокрема, в окремих районах Донецької та Луганської областей, які тимчасово не контролюються українською владою, виплата пенсій на підконтрольній українській владі території здійснюється за умови реєстрації пенсіонерів як внутрішньо переміщених осіб. Вказує, що до Бердянського ОУПФУ надійшла інформація Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про прийняття рішення №351 від 05.09.2017 про скасування довідок на основі інформації щодо перетинання державного кордону України, отриманої від Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України, зокрема і довідки ОСОБА_1 від 25.11.2014 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Зазначає, що враховуючи скасування УПСЗН ВК Бердянської МР реєстрації позивача, як внутрішньо переміщеної особи, відповідачем 1 правомірно припинено здійснення пенсійних виплат. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

28 лютого 2018 року від відповідача 2 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що 08.09.2017 відповідач 2 отримав від УПСЗН ВК Бердянської МР лист від 07.09.2017 №12917 про прийняття 05.09.2017 рішення №351 про скасування дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зокрема, довідки від 25.11.2014 № що видана ОСОБА_1. Постановою відповідача 2 від 08.09.2017 № 0801/20033/20033/22 ОСОБА_1 припинено виплату щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку з 05.09.2017 року. Вважає, що оскільки довідка від 25.11.2014 року № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - позивача, скасована, то відповідачем 2, правомірно припинено виплати позивачеві. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

28 лютого 2018 року від відповідача 2 надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) осіб.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч.6 ст.262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

В звязку з тим, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог ст.263 КАС України в задоволенні клопотання відповідача 2 слід відмовити.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки № від 25.11.2014 року ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з міста Харцизьк Донецька область і отримував пенсію у Бердянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а з 01.10.2017 виплата пенсії припинена. Також, відповідно до вищезазначеної довідки, позивач отримував щомісячні страхові виплати (щомісячне довічне грошове утримання) в звязку з втратою працездатності з Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області, а 05.09.2017 вказані виплати припинені.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звертався до відповідачів з заявами щодо розяснення підстав припинення страхових та пенсійних виплат та отримав відповіді, що виплата пенсій припинена у звязку із прийняттям рішення УП та СЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради №351 від 05.09.2017, яким довідка позивача № від 25.11.2014 скасована, тому з 05.09.2017 припинені страхові витрати, а з 01.10.2017 припинена виплата пенсії.

Позивач не погодившись з такими діями відповідачів, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 46 Конституція України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

З наданих до матеріалів адміністративної справи відзивів судом встановлено, що на підставу припинення здійснення позивачу страхових та пенсійних виплат відповідачі посилаються на скасування довідки виданої ОСОБА_2 від 25.11.2014 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

З огляду на це суд зазначає, що 20 жовтня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», який відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Статтею 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до пункту 3 цієї постанови тристороннім договором.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 (в редакції чинній на момент видачі довідки позивачу) строк дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлений не був.

Постановою Кабінету Міністрів від 08.06.2016 року №352 було також внесено зміни до Постанови №509, згідно яких встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Питання виплати пенсій врегульовано статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 49 цього ж закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Питання щодо страхових виплат врегульовані Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

У відповідності до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо зясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, повязаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено судом, виплата пенсії та страхових виплат позивачу припинена відповідачами на підставі отриманої інформації про прийняття рішення №351 від 05.09.2017 «Про скасування довідок на основі інформації щодо перетинання державного кордону України».

Водночас, статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено. Також не встановлено такої підстави для припинення страхових виплат і вимогами статті 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування». Що ж стосується рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, то воно не є таким рішенням у розумінні частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії та страхових виплат.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачів на те, що вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» чітко визначають, що припинення виплати пенсій та інших соціальних (страхових) виплат можливі лише у випадках встановлених Законом, а прийняті постанови Кабінету Міністрів України, на які посилаються відповідачі, не можуть вносити зміни чи доповнювати підстави для припинення зазначених виплат, які встановлені Законами України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, щорішеиия ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Суд також звертає увагу на положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Відповідно до ч.3 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Вказана позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка неодноразово викладалась в судових рішеннях, як приклад від 30.01.2018 у справі №428/6579/17, від 13.02.2018 у справі №219/9003/17, від 20.02.2018 у справі №234/10770/17, тощо.

Щодо посилання відповідача 2 про те, що позивачем не усунуто недоліків позовної заяви, то вказане питання вирішено судом при відкритті провадження у справі.

Щодо клопотання позивача про негайне виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за місяць.

В даному випадку суд не присуджує виплату пенсії та страхових виплат, а вирішує питання про право позивача на їх отримання, тому відмовляє у задоволені цього клопотання.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено правомірність припинення здійснення пенсійних та страхових виплат позивачу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.98 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, необхідності у вирішенні питання щодо розподілу судових витрат не має.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (вул. Потійська, б. 5, кв. 4, м.Бердянськ, Запорізька область, 71100; ІНФОРМАЦІЯ_1; ІПН НОМЕР_2) до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (вул. Консульська, 23-л, м.Бердянськ, Запорізька область, 71100; ), Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області (вул. Волонтерів, 51, м.Бердянськ, Запорізька область, 71116; ), третя особа Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (вул. Захисників України, 27/34, м. Бердянськ, Запорізька область, 71100; ), про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 жовтня 2017 року.

Зобовязати Бердянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.10.2017.

Визнати протиправними дії Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 05.09.2017.

Зобовязати Бердянське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 06.09.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 05.03.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко