Справа № 214/4416/17(2-а/214/229/17)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2018 року справа № 214/4416/17(2-а/214/229/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.,

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року (суддя 1-ї інстанції Щеняєва І.Б., місце складання м. Кривий Ріг, дата прийняття 03.11.2017 р. в порядку скороченого провадження, дата складання повного тексту відсутня) у справі №214/4416/17(2-а/214/229/17) в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Головне Управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності щодо не проведення перерахунку пенсії протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій відповідача щодо безпідставного повернення довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії; визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення перерахунку пенсії; зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та виплатити різницю між належним (перерахованим) розміром пенсії та виплаченим, починаючи з 01.01.2016 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України, третя особа Головне управління МВС України в Дніпропетровській області - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо безпідставного повернення довідки щодо розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 та не проведення перерахунку пенсії позивачу згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції», та сплатити різницю між перерахованим розміром пенсії та виплаченим, починаючи з 01.01.2016 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2600,00 грн.

Повернуто ОСОБА_1 надмірно сплачений ним судовий збір в розмірі 1920,00 грн. згідно квитанції № П621/5678424/2 від 30 серпня 2017 року.

Постанова мотивована наявністю у позивача права на перерахунок пенсії у зв'язку із збільшенням грошового забезпечення, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015р.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як орган державної влади, який діє в межах наданих повноважень, не мав можливості здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у зв'язку з відсутністю процедури, яка передбачена пунктами 2, 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 13.02.2008 року №45, а також бюджетного фінансування. Крім цього, заявник вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про задоволення вимог позивача щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 640,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 2600,00 грн., оскільки, на час звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач був звільнений від сплати судового збору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1, як колишній працівник міліції - пенсіонер Міністерства внутрішніх справ України, з 2006 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, на виконання постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.12.2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 року, підготовлено та направлено на адресу відповідача довідку щодо ОСОБА_1 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 13 травня 2017 року № 83/29743, що не заперечується відповідачем.

12.06.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року.

Листом від 03.07.2017 року №872-17 відповідачем повідомлено про те, що довідку про розмір грошового забезпечення від 13 травня 2017 року № 83/29743 повернуто ГУ ПФУ в Дніпропетровській області для виправлення помилок, з посиланням на те, що ст. 78 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року не передбачено включення періоду навчання в цивільну вищому навчальному закладі в стаж служби поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки. Також повідомлено, що перерахунок пенсії буде проведено після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України (а.с. 12).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними ОСОБА_1 звернувся до суду.

За наслідками перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції вважає частково обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинного станом на день виходу позивачем на пенсію, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» встановлено грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премій та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з абзацом 2 пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції Закону України від 23 грудня 2015 року №900-VIII) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється також в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23 грудня 2015 року №900-VIII статтю 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства можна дійти висновку, що збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 №988.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 №988.

Вказаний висновок суду першої інстанції, з огляду на доводи апеляційної скарги, не заперечується і відповідачем, натомість, відповідач посилається на те, що перерахунок пенсії можливий лише за наявності відповідного бюджетного фінансування.

Такі доводи заявника апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

З огляду на викладене, враховуючи право позивача на перерахунок пенсії, а також надання відповідачу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправну бездіяльність пенсійного органу щодо повернення довідки про розмір грошового забезпечення від 13 травня 2017 року № 83/29743 та не проведення перерахунку пенсії позивачу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

З огляду на встановлені колегією суддів обставини щодо виникнення права у позивача на перерахунок пенсії саме з 01.01.2016 року та факту його не проведення з вини відповідача, який після отримання відповідної довідки не перерахував розмір пенсії позивача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що права позивача підлягають захисту саме з 01.01.2016 року.

Окремо слід зазначити, що є безпідставними посилання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на те, що ст. 78 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року не передбачено включення періоду навчання в цивільну вищому навчальному закладі в стаж служби поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки, у зв'язку з чим повертав довідку № 83/29743 від 13.05.2017 року ліквідаційній комісії ГУ МВС України в Дніпропетровській області для доопрацювання, оскільки чинним законодавством не передбачено перегляд вислуги років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ після їх звільнення зі служби.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи відповідача щодо невірного розподілу судових витрат судом першої інстанції є безпідставними, оскільки частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що фактично рішення по справі прийнято на користь позивача - сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, судові витрати, понесені ОСОБА_1 в розмірі 640,00 грн., суд першої інстанції вірно стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2600,00 грн.

Положеннями ст. 87 КАС України (в редакції чинній на момент винесення рішення судом першої інстанції) визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а до останніх належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Частина 3 цієї статті визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Стаття 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлює, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до глави 6 Кодексу адміністративного судочинства України склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі.

Наведені норми дають підстави вважати, що на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів.

Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження судових витрат на правову допомогу в сумі 2600,00 грн. позивач надавав суду першої інстанції договір про надання юридичних послуг від 20.07.2017р. (а.с.35), квитанцію від 20.07.2017 року №20/07/17 (а.с. 37), розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.36).

Однак, зазначеними документами не підтверджується понесення позивачем судових витрат з оплати правової допомоги адвоката ОСОБА_2 в розмірі 2600,00 грн., оскільки ОСОБА_2 не приймав участь у справі як представник ОСОБА_1, позовна заява підписана самим позивачем, інших документів, які б підтверджували юридичний супровід справи на всіх стадіях судового процесу.

Отже, вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу в цій частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування заявлених позивачем судових витрат в сумі 2600,00 грн.

Отже, постанова суду в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2600,00 грн. ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року у справі №214/4416/17(2-а/214/229/17) в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2600,00 грн. - скасувати та в цій частині заявлених вимог прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині постанову Саксаганського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року у справі №214/4416/17(2-а/214/229/17) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Постанова складена і підписана 22 березня 2018 року.

Головуючий суддя: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак