Справа № 808/3583/17
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 рокусправа № 808/3583/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого - судді-доповідача Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року (судя - Прасов О.О., м. Запоріжжя, постанова виготовлена у повному обсязі - 15.12.2017 року) у справі № 808/3583/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 23 листопада 2017 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, згідно з яким просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУНП в Запорізькій області №3515 від 14.11.2017 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ;

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУНП в Запорізькій області №532о/с від 14.11.2017 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ;

- поновити ОСОБА_2 на посаді поліцейського-водія взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Запорізькій області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

- стягнути з ГУНП в Запорізькій області 10000 грн. 00 коп. завданої моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ним не порушувалися норми ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки він вжив всіх можливих заходів по рятуванню життя постраждалого в ДТП, а саме: викликав швидку допомогу та поліцію, по приїзду поліції повідомив всю наявну інформацію стосовно ДТП, особи водія залишившого місце пригоди та допомагав в його пошуку. Крім того, в обґрунтування свого позову зазначає про те, що його не було ознайомлено з матеріалами службового розслідування.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що позивачем порушено приписи ст.ст. 18, 23, 29 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилося у бездіяльності щодо не попередження адміністративного правопорушення. Крім того, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що відповідачем, з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди і смертельних наслідків для ОСОБА_4, належним чином надана оцінка бездіяльності ОСОБА_2 вчиненої ним у стані алкогольного сп'яніння, що безумовно є обставиною, яка обтяжує вчинений дисциплінарний проступок, підриває авторитет поліції, як правоохоронного органу. Відтак, відповідачем при обранні дисциплінарного стягнення додержано критеріїв, встановлених ч.10 ст.14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», принципу пропорційності вчиненої ОСОБА_2 бездіяльності, її негативним наслідкам - смерті іншого працівника поліції. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач, оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного з'ясування судом обставин справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивача безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за не попередження адміністративного правопорушення, а саме не вжиття заходів по відстороненню ОСОБА_5 від керування транспортним засобом, оскільки ОСОБА_6 до відповідальності за управління транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, передбаченої ст. 130 КУпАП, притягнуто не було. Вказує на те, що відповідач безпідставно застосував до позивача крайній захід дисциплінарного стягнення, не врахував перебування позивача в стані алкогольного сп'яніння, що не дозволяло йому продовжувати виконувати покладені на нього обов'язки поліцейського. Крім того, в доводах апеляційної скарги позивач зазначає про те, що відповідач при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_2 керувався повним доведенням вини вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, всупереч тому, що провадження в справі щодо дорожньо-транспортної пригоди триває.

Також, 02.02.2018 року, з порушенням строків встановлених для доповнення апеляційної скарги визначених, статтею 303 КАС України, позивачем було подано до суду уточнення до апеляційної скарги, яке у зв'язку з цим не приймається судом до уваги.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач, зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, наказом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №3515 від 14.11.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» на поліцейського-водія взводу №2 роти №3 БПОП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ (а.с.62-64).

На реалізацію дисциплінарного стягнення, зазначеного у наказі №3515 від 14.11.2017 року, наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №532 о/с від 14.11.2017 року позивача звільнено зі служби в поліції з 14.11.2017 року (а.с.111).

Законність та обґрунтованість наказів відповідача від 14.11.2017 року №3515 та №532о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини суд першої інстанції дійшов висновку щодо правомірності оскаржених наказів відповідача та відсутності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з тексту наказу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №3515 від 14.11.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, вимог ст.ст. 1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV, пунктів 1, 2 ч.1, ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ, Присяги поліцейського, що виразилось у бездіяльності при виявленні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, скоєного ОСОБА_5, не вжиття будь-яких поліцейських заходів, визначених Законом, спрямованих на його припинення, а також у сприянні ОСОБА_5 у скоєнні зазначеного правопорушення, що призвело у подальшому до тяжких наслідків - дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої загинув ОСОБА_4

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

В свою чергу пунктами 1,2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Дотримання вищезазначених вимог Закону та Дисциплінарного статуту є обов'язком кожного поліцейського незалежно від того перебуває він під час виконання службових обов'язків чи у позаслужбовий час, що пов'язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

У відповідності до частини 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Позивач прийняв присягу працівника поліції та добровільно взяв на себе підвищені вимоги, які пред'являються до працівників поліції при проходженні служби і які він повинен дотримуватися.

Як вбачається з висновку службового розслідування від 30.10.2017 року №4112/02/3-2017 позивачем було допущено порушення службової дисципліни та присяги поліцейського, що виразилось у бездіяльності при виявленні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, скоєного ОСОБА_5, не вжитті будь-яких поліцейських заходів спрямованих на його припинення, а також сприянні ОСОБА_5 у скоєнні зазначеного правопорушення, що призвело у подальшому до тяжких наслідків - дорожньо-транспортної пригоди у результаті якої загинув ОСОБА_4 (а.с.32-61).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує той факт, що він разом з ОСОБА_5 22.08.2017 року вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля «Ford Transit», а ОСОБА_2 на сидіння пасажира та здійснили рух на проїзну частину автодороги Запоріжжя-Маріуполь.

Тобто, позивачу було достеменно відомо про вжиття ОСОБА_5 алкогольних напоїв 22.08.2017 року, однак позивач, який прийняв присягу працівника поліції та добровільно взяв на себе підвищені вимоги, які пред'являються до працівників поліції, не вчинив дій на відсторонення ОСОБА_5 від керування транспортним засобом та попередження вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Більш того, позивач їхав разом з ОСОБА_5 в якості пасажира.

Таким чином, порушення позивачем службової дисципліни полягає саме у не попередженні вчинення особою адміністративного правопорушення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що позивача безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності без доведення у встановленому законом порядку вини вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є помилковими, оскільки порушення позивачем службової дисципліни полягає саме у не запобіганні вчинення особою адміністративного правопорушення, при цьому позивач не є особою, яка наділена повноваженнями на прийняття рішень щодо наявності чи відсутності вини для притягнення такої особи до відповідальності.

Слід зазначити й про безпідставність доводів позивача про те, що ним не порушувалися норми ч.2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку з тим, що він вжив всіх можливих заходів по рятуванню життя постраждалого в ДТП, оскільки виклик швидкої допомоги та поліції, повідомлення інформації стосовно ДТП, особи водія, залишившего місце пригоди, та допомога в його пошуку свідчить про намагання позивачем полегшити наслідки до яких призвели дії ОСОБА_5, проте не спростовують факт не попередження ним вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивач, також перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не повинен продовжувати виконувати покладені на нього обв'язки є недоречними, оскільки в спірних відносинах не йдеться про невиконання позивачем покладених на нього службових обов'язків під час несення служби. Позивач, враховуючи вимоги частини 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та покладення на нього підвищених вимог, які пред'являються до працівників поліції повинен був вжити необхідних заходів з метою запобігання вчинення правопорушення з боку ОСОБА_5 і повідомити про це найближчий орган поліції.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи позивача відносно того, що його не було ознайомлено із висновком службового розслідування не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки позивач не звертався до відповідача с заявою про ознайомлення з зазначеним висновком.

Ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі позивач не навів обставин з посиланнями на докази, які б спростували висновок службового розслідування від 30.10.2017 року №4112/02/3-2017, копія якого наявна в матеріалах справи.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди і смертельних наслідків для ОСОБА_4 належним чином надана оцінка бездіяльності ОСОБА_2, вчиненої ним у стані алкогольного сп'яніння, що безумовно є обставиною, яка обтяжує вчинений дисциплінарний проступок, підриває авторитет поліції, як правоохоронного органу.

Відтак, відповідачем при обранні дисциплінарного стягнення додержано критеріїв, встановлених ч.10 ст.14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», принципу пропорційності вчиненої ОСОБА_2 бездіяльності її негативним наслідкам - смерті людини.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 321, 322 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 808/3583/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до пункту 1 частини 6 статті 12, статті 328 КАС України не може бути оскаржена.

Дата прийняття постанови 22 березня 2018 року.

Повне судове рішення складено 26 березня 2018 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко