Справа № 591/7132/17
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/7132/17
Провадження № 2-а/591/142/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В,

при секретарі Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу 591/7132/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1) до інспектора відділу БДР батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2 (м. Суми вул. Б. Шлях, 18-1) про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник свої вимоги мотивує тим, що 01.12.2017 року відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 121 КпАП України за те, що він у м. Суми по вул. Василенка керував транспортним засобом РУТА вм1158аа, який використовувався для надання послуг з перевезення пасажирів та технічний стан якого не відповідав п. 6.5.1 ДСТУ 3649.2010, а саме відсутній передбачений конструкцією автомобіля засобу механізму склоомивача (бачок для рідини). Зазначив, що порушень правил дорожнього руху він не допускав, а його було притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначив, що він є працівником ТОВ «Сумипастранс» та автобус був випущений на лінію уповноваженої особою, що відповідає за перевірку технічного стану. Окрім того, у супереч вимогам закону відповідач не надав йому можливості подати свої письмові пояснення з цього приводу, розглянув справу безпосередньо на місці вчинення правопорушення та обмежив його право на захист, не надавши можливості ознайомитися з матеріалами справи, подати докази та скористатися правовою допомогою. Тому, вважаючи дії відповідача з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, просить визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

22 лютого 2018 року відповідачем поданий відгук на позов в якому просить відмовити у задоволенні позову за його необґрунтованістю. Посилається на те, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху був виявлений працівником поліції - відповідачем, якій з дотриманням вимог закону та обґрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 121 КпАП України, оскільки позивач керував автомобілем з технічної несправністю з якою керування автомобілем заборонено.

В судове засідання позивач повторно не зявився та не повідомив суду причини своєї неявки. Неявка позивача не перешкоджає розгляду справи та відповідач наполягає на розгляді справи по суті. У звязку з чим, на підставі ч. 5 ст 205 КАС, суд вважає за можливе проведення розгляду справи за відсутності позивача.

В судовому засіданні відповідач позов заперечив та зазначив, що відповідач керував автомобілем на якому був відсутність бачок склоомивача. Експлуатація автомобіля з такою несправністю заборонена. Зазначив, що ним з дотриманням вимог закону розглянута справи та прийняте законне рішення.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові заяви по суті справи та докази подані сторонами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 121 КпАП України визначена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації .

Судом встановлено, що постановою відповідача серії БР№015908 від 01.12.2017 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КпАП України.

Із тексту оскаржуваної позивачем ОСОБА_3 вбачається, що 0.12.2017 року о 13-05 годині в м. Суми по вул. Миколи Василенка в районі будинку 16 позивач керував т/з та надавав послуги з перевезення пасажирів м. Суми за маршрутом 56 з технічною несправністю - відсутній передбачений конструкцією автомобіля засобу механізму склоомивача (бачок для рідини), чим порушено п. 6.5.1 ДСТУ 3649.2010.

Частиною 1 ст. 9 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КпАП).

Положення ст. 22 КпАП встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КпАП.

Статтею 258 КпАП встановлено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 70, 77, ч. 3 ст. 85, ст. 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ч. 1 ст. 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ст. 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в ч. 3 ст. 238), ч. 3 ст. 109, ст.ст. 110, 115, ч.ч. 1, 3 і 5 ст. 116, ч. 3 ст. 116-2, ч.ч. 1 і 3 ст. 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), ст.ст. 118, 119, ст.ст. 134, 135, 185-3, ст. 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), ст. 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається (ч. 1 ст. 258).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

З огляду на наведене не заслуговує посилання позивача на Рішення Конституційного суду України 5-рп/2015 та порушення відповідачем вимог ст. 276 КпАП України, оскільки вказаним Рішенням Конституційного суду зазначено, що випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, визначені у частинах першій, другій статті 258 КпАП України. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КпАП України.

В той же час, як вже зазначалося судом ч. 2 ст. 258 КпАП України, на яку послався Конституційний суд у своєму рішенні що наведене вище та зазначив, що саме у випадках визначених цією нормою може бути застосована скорочене провадження та розгляд справи безпосередньо на місці вчинення правопорушення, й визначено право відповідача розглянути справу про адміністративне правопорушення визначене ч. 2 ст. 121 КпАП України без складання протоколу про адміністративне правопорушення - тобто за скороченим провадженням.

Згідно статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно ст. 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Як вбачається з наданого відповідачем відеозапису процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення вказані вимоги закону відповідачем дотримані не були.

З запису судом встановлено, що відповідачем проведено огляд автомобіля, отримані пояснення від позивача. Після того, як позивач став заперечувати факт порушення ним правил дорожнього руху, відповідачем було повідомлено позивачу про розгляду справи про адміністративне правопорушення, розясненні права позивачу та прийняте оспорюване рішення.

Наведене свідчить, що відповідачем не дотримана процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення визначена ст. 279 КпАП України та порушено право позивача на захист, оскільки фактично права позивачу були розяснені безпосередньо перед прийняттям рішення та після отримання відповідачем від позивача пояснень та дослідження доказів.

Наведене свідчить, що під час винесення постанови були порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на обєктивний та справедливий розгляд справи.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КпАП України закріплено низку гарантій забезпечення прав субєктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

На підставі викладеного відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд вважає, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою не було дотримано встановлений законом порядок її винесення, а тому вона підлягає скасуванню.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення відповідачем процедури розгляду справи, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме Управління патрульної поліції в Сумській областіДепартаменту патрульної поліції Національної поліції України.

З урахування наведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково: скасувати як незаконну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 5 ст. 96-1 КпАП України, а справу направити на новий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 280, 283 КпАП України, ст.ст. 8, 9, 77, 78, 139, 241-246, 286 КАС України

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1) задовольнити частково.

Скасувати як незаконну постанову БР№015908 від 01.12.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1) за ч. 2 ст 121 КпАП України.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1) за ч. 2 ст 121 КпАП України направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1) в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення суду складено 22.03.2018 року.

Суддя