Справа № 804/3129/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2018 року справа № 804/3129/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю,

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року

у справі № 804/3129/17

за позовом ОСОБА_1

до Кам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кам'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, а. с.62-64) просив скасувати:

- податкову вимогу № 383-23 від 16.02.2016;

- податкове повідомлення-рішення № 2690-17 від 26.06.2015;

- податкове повідомлення-рішення № 43943 від 20.05.2014;

- податкове повідомлення-рішення № 2450-1303 від 25.05.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано, без підтвердження відповідними документами, визначений податковий борг з орендної плати з фізичних осіб, оскільки під час дії договору оренди ним вчасно та в повному обсязі сплачувалась орендна плата, а після спливу договору оренди 27.06.2011 земельна ділянка позивачем не використовувалась. Підстави для нарахування податкового зобов'язання по орендній платі відсутні.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що відповідачем правомірно нараховані грошові зобов'язання по орендній платі за користування земельною ділянкою, оскільки позивач не довів та не надав жодних належних та допустимих доказів стосовно того, що він дійсно не користується земельною ділянкою. В матеріалах справи містяться докази того, що договір оренди земельної ділянки № 04077 від 29.12.2006 не припинив свою дію у відповідності до вимог чинного законодавства, рішення Дніпродзержинської міської ради щодо розірвання договору оренди в матеріалах справи не містяться, також в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач звертався до міської ради із заявою (клопотанням) про розірвання зазначеного договору. Позивач є власником, у відповідності до договору міни від 29.10.2004, монтажної дільниці з гаражами (нерухоме майно), яка розташована на орендованій позивачем земельній ділянці, а отже він продовжує користуватися земельною ділянкою, проте не сплачує орендну плату, у зв'язку із чим органом ДФС і були нараховані грошові зобов'язання.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. Позивач зазначає, що судом першої інстанції не надано належну оцінку тому факту, що термін дії договору оренди земельної ділянки закінчився 27.06.2011 та не продовжувався, внаслідок позивач наполягає на відсутності підстав для нарахування податкових зобов'язань.

Апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.03.2018.

Повноважні представники сторін у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст. 205, п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, між ОСОБА_1 та ТОВ Дніпропетровське виробничо-технічне підприємство «Укрчорметавтоматика» укладений нотаріально посвідчений договір міни від 29.10.2004, згідно якому ОСОБА_1 передано у власність 11/20 монтажної дільниці з гаражами (нерухоме майно), що розташована в м.Дніпродзержинську по Прохідному тупику, 9 (а. с.93).

Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації 10.11.2004 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вищевказане нерухоме майно на підставі зазначеного договору міни від 29.10.2004 (а. с.85).

29.12.2006 на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 01.11.2006 № 66-05/V між Дніпродзержинською міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрований за № 04077 18.01.2007 (а. с.10-12).

У відповідності до п.1.1, 2.1 вказаного Договору оренди Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове, платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, що знаходиться за адресою: м.Дніпродзержинськ, Прохідний тупик, 9; в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,3199 га, для фактичного розміщення частини монтажної дільниці з гаражами (7/10 частин), в тому числі 0,1088 га - фактичне розміщення будівель, 0,0182 га - фактичне розміщення гаражів, 0, 0261 га - фактичне розміщення зелених насаджень, 0,1668 га - під проходами, проїздами, площадками.

Згідно з п.3.1 Договору оренди строк дії договору до 01.11.2007.

Умовами вказаного Договору оренди земельної ділянки також передбачено, що після закінчення строку дії договору в разі його не продовження протягом 30 календарних днів, Орендар зобов'язаний повернути земельну ділянку Орендодавцю. Після припинення дії договору Орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому стані він одержав її в оренду.

15.08.2008 між Дніпродзержинською міською радою та ОСОБА_1 укладеного додаткову угоду до Договору оренди, якою, зокрема, продовжено строк дії Договору оренди до 27.06.2011 (а. с.13).

Доказів повернення позивачем наданої йому на умовах оренди земельної ділянки орендодавцю матеріали справи не містять.

Разом з тим, з наявної в матеріалах справи довідки Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради № 07-11/25455 від 05.08.2016, вбачається, що позивач використовує земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Кам'янське, вул. Прохідний тупик, 9, однак, документи на землекористувача не оформлені (а.с. 29, 42).

Також за даними листа Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради про надання інформації від 02.02.2017 щодо діючих договорів оренди земельних ділянок у м.Кам'янське, укладених з фізичними та юридичними особами, станом на 25.01.2017, Договір оренди від 29.12.2006, укладений між ОСОБА_1 та Дніпродзержинською міською радою, є діючим (а. с.97, 98).

Вважаючи позивача орендарем означеної вище земельної ділянки, відповідач в порядку п.286.5 ст.286 ПК України, визначив позивачу суми грошового зобов'язання з орендної плати за землю, про що прийняв податкові повідомлення-рішення форми «Ф»:

- № 43943 від 20.05.2014, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання по орендній платі за землю на суму 25431,39 грн. (а. с.9), яке направлено на адресу ОСОБА_1 з повідомленням про вручення, проте повернуто поштою у зв'язку з закінченням терміну зберігання;

- № 2690-17 від 26.06.2015, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання по орендній платі за землю на суму 21768,27 грн. (а. с.8), яке направлено на адресу ОСОБА_1 з повідомленням про вручення, проте повернуто поштою у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

- податкове повідомлення-рішення № 2450-1303 від 25.05.2016, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання по орендній платі за землю на суму 45526,35 грн., яке направлено на адресу ОСОБА_1 з повідомленням про вручення, отримано позивачем 18.08.2016(а. с.72)

16.02.2016 Дніпродзержинською ОДПІ сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 383-23, в якій зазначено, що податковий борг за грошовим зобов'язанням по платежу «Орендна плата з фізичних осіб» ОСОБА_1 станом на 15.02.2016 становить 47199,66 грн.

Отримання представником ОСОБА_1 вказаної податкової вимоги підтверджується матеріалами справи (а. с.8).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Спір між сторонами виник з приводу правомірності визначення відповідачем сум грошового зобов'язання з орендної плати за землю за 2014-2016 роки з огляду на визначений умовами договору оренди земельної ділянки строк дії цього договору до 27.06.2011.

При цьому позивачем не заперечується розмір орендної плати, обрахований відповідачем в означених вище податкових повідомленнях-рішеннях.

Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю справляється відповідно до закону.

На час укладення вищевказаного договору міни від 29.10.2004 та Договору оренди земельної ділянки від 29.12.2006 діяв Закон України «Про плату за землю» від 03.07.92 № 2335-ХІІ, який втратив чинність з 01.01.2011 згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI.

З 01.01.2011 питання оподаткування земельних ділянок та сплати орендної плати за землю урегульоване Податковим кодексом України.

За визначенням п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Порядок обчислення та сплати орендної плати за землю визначається статтею 288 ПК України.

Відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до п.п.288.2-288.4 ст.288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

За правилами п.288.5 ст.288 ПК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Відповідно до п.288.7 ст.287 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно абз.1 п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

З правилами п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Таким чином, на законодавчому рівні визначальним для встановлення обов'язку особи сплачувати орендну плату за земельну ділянку є факт перебування такої земельної ділянки у користуванні вказаної особи.

Позиція позивача в даному випадку полягає у відсутності у нього обов'язку із сплати орендної плати за землю з огляду на те, що Договір оренди земельної ділянки припинив свою дію у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено, що мало місце 27.06.2011.

З цього приводу апеляційний суд погоджується з правовим обґрунтуванням висновків суду першої інстанції.

Як встановлено вище, у п.п.7.1, 12.8 Договору оренди зазначено, що після закінчення строку дії договору в разі його не продовження протягом 30 календарних днів Орендар зобов'язаний повернути земельну ділянку Орендодавцю; у разі припинення або розірвання договору Орендар має забезпечити виконання повернення земельної ділянки відповідно до цього договору.

Отже, умовами Договору оренди на Орендаря покладений обов'язок з повернення земельної ділянки Орендодавцю після закінчення строку дії договору.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 вказаного Закону).

Строк дії договору оренди землі є його істотною умовою (ст. 15 цього Закону).

За приписами ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі, закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено правило, за яким по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Виходячи з наведених правових норм, вбачається, що якщо платник продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та не отримав письмового заперечення від орендодавця щодо використання земельної ділянки, то до поновлення дії договору оренди такий платник є землекористувачем, в тому числі, в розумінні Податкового кодексу України і отже має сплачувати орендну плату відповідно до умов попереднього договору оренди землі.

Як вбачається з фактичних обставин, встановлених судом, позивач не довів та не надав жодних належних та допустимих доказів стосовно того, що він не користується земельною ділянкою, враховуючи також ту обставину, що позивач у відповідності до договору міни від 29.10.2004 є власником нерухомого майна (монтажної дільниці з гаражами), що розташоване на орендованій позивачем земельній ділянці.

Докази, які б свідчили про повернення позивачем орендованої земельної ділянки орендодавцю після 27.06.2011, або вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, спрямованих на таке повернення, в матеріалах справи відсутні. Також відсутні докази складання та направлення на адресу позивача протягом одного місяця після закінчення строку Договору оренди орендодавцем - Дніпродзержинською міською радою листа-повідомлення про заперечення у поновленні даного Договору у відповідності до ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» або рішення щодо розірвання Договору оренди.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний вважає вірним висновок суду першої інстанції, що Договір оренди земельної ділянки № 04077 від 29.12.2006 не припинив свою дію у відповідності до вимог чинного законодавства, що свідчить про наявність у Дніпродзержинської ОДПІ правових підстав для визначення ОСОБА_1 як фактичному користувачу грошових зобов'язань з орендної плати за землю спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Стосовно правомірності формування та направлення на адресу позивача податкової вимоги форми «Ф» № 383-23 від 16.02.2016 з вимогою сплатити податковий борг за платежем «Орендна плата з фізичних осіб» у сумі 47199,66 грн. (станом на 15.02.2016) апеляційний зазначає наступне.

Відповідно до п.54.5 ст.54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

В свою чергу, у п.57.2 ст.57 ПК України визначено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Тобто при розрахунку податковим органом суми грошового зобов'язання, не пов'язаного з порушенням податкового законодавства, у платника податків виникає обов'язок сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у певні строки.

За правилами п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У відповідності до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, для виникнення у платника податків податкового боргу за певними грошовими зобов'язаннями необхідним є факт узгодженості такого грошового зобов'язання і відсутність його добровільної сплати платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Згідно з абз.1 п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (абз.1 п.59.3 ст.59 ПК України).

В даному випадку, виконуючи приписи п.286.5 ст.286 ПК України, податковий орган направив позивачу з повідомленням про вручення податкові повідомлення-рішення форми «Ф» № 43943 від 20.05.2014 та № 2690-17 від 26.06.2015, якими ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання по орендній платі за землю з фізичних осіб на суму 25431,39 грн. та на суму 21768,27 грн., відповідно, у загальному розмірі 47199,66 грн. і в подальшому, у зв'язку з відсутністю добровільної сплати позивачем вказаної суми та враховуючи відсутність оскарження означених податкових повідомлень-рішень в установленому порядку, Дніпродзержинською ОДПІ сформовано та направлено ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» № 383-23 від 16.02.2016 з вимогою сплатити податковий борг за платежем «Орендна плата з фізичних осіб» у сумі 47199,66 грн., що відповідає приписам вищенаведених норм податкового законодавства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції під час розгляду справи в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні, у зв'язку з чим апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року у справі № 804/3129/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко