Справа № 826/14662/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року № 826/14662/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України

в місті Києві

третя особа Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач), третя особа - Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві (далі по тексту - третя особа), в якому просила зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та подати Головного управління Державної казначейської служби у місті Києві подання про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості об'єкта купівлі - продажу, що становить 16 744,00 грн, сплаченого згідно квитанції №13900042 від 09 жовтня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» 10 жовтня 2017 року укладено договір купівлі - продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. та зареєстрований в реєстрі за реєстраційним №3209, згідно якого позивач придбала квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

При укладенні договору нею було сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу, що становить 16 744, 00 грн.

При цьому, позивач також зазначає, що вказана квартира була придбана нею вперше, а тому, на її думку, вона не є суб'єктом сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна, в зв'язку з чим вважає, що вказаний збір був сплачений нею помилково.

20 жовтня 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Листом відповідача від 27 жовтня 2017 року за №21556/12 у поверненні такого збору їй було відмовлено, оскільки відсутнє офіційне підтвердження того, що житло було придбано вперше.

Позивач вважає таку відмову у поверненні помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу у розмірі 16 744, 00 грн неправомірною та такою, що порушує її права, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Заперечуючи проти адміністративного позову відповідач зазначив, що питання про звільнення від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу, на його думку, повинно було з'ясовуватись при нотаріальному оформленні цивільно - правового договору.

Також, зазначає, оскільки Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що кошти, які надходять до Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються на виплату пенсій, надання соціальних послуг, оплату послуг з виплати та доставки пенсій, помилково зарахований збір до спеціального фонду державного бюджету внаслідок сплати особою, яка не є суб'єктом цього збору, не підлягає стягненню із контролюючого органу Пенсійного фонду України.

При цьому, відповідач посилається й на те, що дія Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182, не поширюється на операції з бюджетного відшкодування податку на додану вартість та безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду, оскільки вказаний порядок застосовується в тому випадку, коли Пенсійний фонд не заперечує факт придбання особою житла вперше та помилково сплачені кошти повертаються в добровільному порядку.

Третя особа у своїх письмових поясненнях на позовну заяву зазначила, що повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, відповідно до діючого законодавства України, здійснюється за поданням органів, що контролюють справлення надходжень бюджету, а тому обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби відповідного подання, у даному випадку, покладено на Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання 29 січня 2018 року представники позивача та відповідача не з'явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписка та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 40,45).

Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 46), відповідно до наданих суду письмових пояснень справу просив розглядати за його відсутності (а.с. 22-24).

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 29 січня 2018 року судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

У відповідності до пункту 8 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі по тексту - Порядок №1740) збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку №1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Наведене свідчить про те, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в обов'язковому порядку сплачується фізичними особами - покупцями нерухомого майна, проте, особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 10 жовтня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», що діє від своє імені та за рахунок активів Пайового закритого не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Комфорт Таун» (далі по тексту - Продавець) з однієї сторони та ОСОБА_1 (далі по тексту - Покупець) з другої сторони, укладено Договір купівлі - продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. та зареєстрований в реєстрі за №3209 (далі по тексту - Договір).

У відповідності до пункту 1.1 Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупця Квартиру АДРЕСА_1, загальна площа - 78 кв. м., житлова площа - 51,8 кв.м., кількість кімнат - 3 (три), а Покупець зобов'язується прийняти цю Квартиру та сплатити за неї ціну, обумовлену даним Договором, на умовах та в порядку, передбачених даним Договором.

Пунктом 2.1. цього ж Договору передбачено, що ціна квартири складає 81 900,48 (вісімдесят одна тисяча дев'ятсот доларів США 48 центів) доларів США без урахування ПДВ, що становить, згідно курсу долара США у відношенні до української гривні на фактичну дату здійснення кожного платежу, 1 674 358 (один мільйон шістсот сімдесят чотири тисячі триста п'ятдесят вісім) гривень 75 копійок без урахування ПДВ.

Крім того, у відповідності до пункту 8.4. вказаного Договору Покупець сплачує збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% від суми Договору (а.с. 8-12).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 10 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 37497723, відповідно до якого за ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстрована вказана вище квартира (а.с. 13).

Як вбачається з наданої суду копії квитанції №13900042 від 09 жовтня 2017 року, позивачем на рахунок № 0005 УД КСУ у Дніпровському районі міста Києва сплачено 16 744,00 грн з призначенням платежу: «збір до ПФ з опер. з опер. прид. (куп. - прод.) нер. майна (156) (а.с. 14).

12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 16 744,00 грн, посилаючись на те, що житло, на підставі вказаного вище Договору, придбано нею вперше (а.с. 15).

Листом від 27 жовтня 2017 року за вих. №21556/12 ОСОБА_1 повідомлено про те, що Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві наразі не має правових підстав для повернення збору, оскільки відсутній відповідний правовий механізм перевірки інформації про факт придбання нерухомості особою вперше (а.с. 16).

Будь - яких належних та допустимих доказів, які б спростовували факт придбання позивачем нерухомого майна вперше та підтверджували б придбання останньою нерухомого майна вдруге чи втретє, відповідачем суду не надано.

За таких обставин, у суду не виникає сумніву щодо того, що у межах спірних правовідносин позивач придбала вищевказану квартиру вперше, а тому відповідно до вимог діючого законодавства України звільнена від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час придбання позивачем нерухомості, як і на момент розгляду даної адміністративної справи по суті, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Так, вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Разом з тим, ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

При цьому, оскільки на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, покладено обов'язок доказування, саме відповідач зобов'язаний довести факт, що ОСОБА_1 зобов'язана була сплатити збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та придбала нерухоме майно не вперше.

Наведене в сукупності свідчить про те, що відсутність механізму встановлення органами Пенсійного фонду України обставин придбання нерухомого майна конкретними особами вперше, не є підставою для позбавлення законодавчо встановлених пільг по сплаті збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та звуження існуючих прав особи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач помилково сплатила до бюджету збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 16 744,00 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок №787).

Відповідно до пункту 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Враховуючи, що відповідним органом, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету у сфері обов'язкового пенсійного страхування є відповідач, суд зазначає, що саме останній наділений обов'язком щодо формування та подання до органів казначейства подання про повернення коштів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, покладений на нього обов'язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві звернутися із поданням відповідно до вимог чинного законодавства до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16 744 (шістнадцять тисяч сімсот сорок чотири) гривні 00 копійок, сплаченого згідно з квитанцією від 09 жовтня 2017 року №13900042.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (адреса: 02225, місто Київ, вулиця Каштанова, 6, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко