Справа № 408/5646/17
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року справа №408/5646/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 09 січня 2018 р. у справі № 408/5646/17 (головуючий І інстанції Карягін В. А.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання протиправними та дискримінаційними дій відповідача, зобов'язання поновити виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Біловодського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (далі - УПФУ, відповідач), в якому просив: визнати причину пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом поважною; визнати протиправними та дискримінаційними дії відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за віком; зобов'язати відповідача відновити нарахування та виплату пенсії за віком з моменту припинення; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць; зобов'язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (а.с.2).

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 20 листопада 2017 року адміністративний позов залишено без руху (а.с.8).

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 09 січня 2018 року адміністративний позов повернуто позивачеві (а.с.12).

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просив ухвалу скасувати. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилався на вимоги статті 106 КАС України, у редакції яка діяла до 15.12.2017 року, яка не містила вимог про надання звернення до відповідача. Також апелянт зазначає на порушення судом права позивача на доступ до правосуддя (а.с.14).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Згідно ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діє з 15.12.2017 року), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла до 15.12.2017 року), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття ухвали, що діє з 15.12.2017 року), позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час звернення з позовом, що діє з 15.12.2017 року), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Згідно вимогам ч.1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діє з 15.12.2017 року), суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

З аналізу наведених норм вбачається, що підстави для залишення позовної заяви без руху встановлені саме статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла до 15.12.2017 року), перелік яких є вичерпним.

Відповідно до статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла до 15.12.2017 року), у позовній заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків тощо; 6) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

До позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. Суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів. До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

Якщо позовна заява подається представником, то у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є. Одночасно з позовною заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Колегія суддів зазначає, що норми ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час звернення позивача з позовом, що діяла до 15.12.2017 року) не містять підстави для залишення без руху та повернення позову, як ненадання позивачем доказів звернення до відповідача з приводу взяття його на облік.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у позові зазначено позовні вимоги згідно з частинами 4 і 5 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час звернення позивача з позовом, що діяла до 15.12.2017 року), з викладенням обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги. До позову на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач надав докази.

Таким чином, при зверненні до суду позивачем було дотримано вимоги ст. 105, 106 КАС України (у редакції на час звернення позивача з позовом, що діяла до 15.12.2017 року), що спростовує висновки суду першої інстанції.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час звернення позивача з позовом, що діяла до 15.12.2017 року), суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Згідно ч.2 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час звернення позивача з позовом, що діяла до 15.12.2017 року), докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч.5 та 6 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час звернення позивача з позовом, що діяла до 15.12.2017 року), суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З матеріалів справи вбачається, що на думку позивача обставини які викладені в позові стосовно незаконних дій відповідача є очевидними, а тому справу можливо розглянути по суті.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції з врахуванням вимог глави 1 КАС України (у редакції на час звернення позивача з позовом, що діяла до 15.12.2017 року) повинен був вирішити справу на підставі наявних доказів, або витребувати необхідні.

Стосовно посилання суду першої інстанції на необхідність надання документів для вірного визначення територіальної підсудності справи, колегія суддів зазначає, що такі вимоги, як зазначалось, не відповідають положенням ст.. 106 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час звернення позивача з позовом, що діяла до 15.12.2017 року).

Крім того, питання територіальної підсудності вирішується судом на підставі інформації наявній в матеріалах справи або зібраних/наданих документах, та не може бути підставою для обмеженням особі права на доступ до суду.

Згідно статті 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

У справі v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без руху та відповідно її повернення.

На підставі викладеного, ухвала суду щодо повернення позовної заяви підлягає скасуванню через порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а отже підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 09 січня 2018 р. у справі № 408/5646/17 - задовольнити.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 09 січня 2018 р. у справі № 408/5646/17 - скасувати.

Справу направити до Біловодського районного суду Луганської області для продовження розгляду.

Повне судове рішення складено та підписано 20 березня 2018 року

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню.

Колегія суддів Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова