Справа № 212/2821/17(2-а/212/130/17)
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2018 року

Київ

справа №212/2821/17(2-а/212/130/17)

адміністративне провадження №К/9901/1647/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів - Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області прийняту у складі судді Зіміна М.В. від 29 травня 2017 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постановлено у складі колегії суддів Кругового О.О., Лукманової О.М., Божко Л.А. від 05 жовтня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2

до інспектора роти №3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Реви Антона Валерійовича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

15 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності передбачене частиною першою статті 121 та частиною першою статті 126 КУпАП (як зазначено у оскарженій постанові), у зв'язку з відсутністю з його діях складу адміністративного правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач не керував автомобілем КІА CERATO реєстраційний номер НОМЕР_2, автомобілем керувала дівчина, яка злякавшись відповідальності, попросила позивача сісти за кермо автомобіля, який вже не рухався. Позивач зазначає, що доказів, які б свідчили про те, що адміністративне правопорушення вчинене саме позивачем немає.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 травня 2017 року залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 06 травня 2017 року інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Ревою Антоном Валерійовичем позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за правопорушення, передбачені частиною першою статті 121 КУпАП та частиною першою статті 126 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови, 06 травня 2017 року о 01:20 годині в м. Кривому Розі позивач рухався по вулиці Короленко з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, також не мав при собі посвідчення водія.

Вирішуючи спір між сторонами суди першої та апеляційної інстанцій керувались тим, що наявними в матеріалах справи доказами, а саме відеозйомкою підтверджено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом КІА CERATO реєстраційний номер НОМЕР_2 на якому в темну пору доби не працювала ліва фара у режимі ближнього світла та позивач не мав при собі посвідчення водія. Вказане, на думку суду, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 1211, 1212, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 1241 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 1321, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 1331, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 1644, статтею 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 1811, частина перша статті 182, статті 183, 184, 1892, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною першою статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу зобов'язаний мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до підпункту 31.4.3 «в» пункту 31.4 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, в разі, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через посадових осіб притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, за відсутність або ненадання посвідчення водія, а також у разі експлуатації автомобіля в якому не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Згідно зі статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення визначено, що у постанові мають міститися: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. У постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, вказуються відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту зазначених норм можна зробити висновок, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Відеоматеріали з місця події, що були надані відповідачем до матеріалів справи, досліджені судами попередніх інстанцій та є доказами в адміністративній справі, оскільки вони безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення.

Відповідно до частини другої та четвертої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Враховуючи положення цієї статті, Суд вважає всі інші доводи позивача безпідставними.

Доводи касаційної скарги не спростовують доводів рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Отже, судами першої та апеляційної інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим, Суд робить висновок, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 242, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Постанову Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М.Бевзенко

Судді Н.А.Данилевич

В.М.Шарапа