Справа № 804/3567/17
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2018 рокусправа № 804/3567/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

суддя - доповідач: Олефіренко Н.А.

судді: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

За участю представників:

Позивача ОСОБА_1 ( договір від 01.06.2017 року, посвідчення №0289)

Відповідача - 1 ОСОБА_2 ( довіреність від 15.02.2018 року № 261/4)

Відповідача - 2 ОСОБА_3 ( довіреність від 22.02.2018 року № 666/4)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 р. (суддя Конєва Світлана Олександрівна) в адміністративній справі № 804/3567/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАФТ" до Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №000467201 від06.03.2017р. в частині застосування штрафу у суммі 161063,65 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю УКРТАФТ звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати протиправним (незаконним) та скасувати частково податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 06.03.2017р. про застосування до позивача штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних у сумі 161063 грн. 65 коп.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 06.03.2017р. в частині застосування штрафу у розмірі 160515 грн. 92 коп.; в іншій частині позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду, в частині задоволення позовних вимог, таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що з метою вручення наказу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача від 12.07.2016р. №302 здійснено вихід на податкову адресу позивача 12.07.2016р. за адресою: АДРЕСА_1 за результатами якого встановлено факт відсутності позивача за місцезнаходженням, про що складено акт від 12.07.2016р. №141/04-17 140/36354318. Факт відсутності позивача за податковою адресою підтверджено довідкою управління Лівобережної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 13.07.2016р. №16209/7/04-64-21-02. У звязку з вказаним 13.07.2016р. відповідачем в односторонньому порядку припинено договір про визнання електронних документів від 25.12.2014р. за № з терміном дії посилених сертифікатів до 08.06.2018р. на підставі п.п.4 п.6 зазначеного договору орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку не надання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або у разі зміни платником місця реєстрації відповідно чинного законодавства. Дніпропетровською ОДПІ 20.07.2016р. підтверджено податкову адресу позивача та між ДПІ та позивачем 20.07.2016р. укладено договір про визнання електронних документів з терміном дії до закінчення дії посилених сертифікатів. Таким чином, подання позивачем на розгляд за місцем реєстрації нового договору підприємство підтвердило наявність обставин розірвання договору, зокрема, відсутність платника за місцезнаходженням. При цьому, рішення відповідача щодо припинення договору від 25.12.2014р. та дії з безпідставної відмови у реєстрації податкових накладних у ЄРПН не оскаржувалися позивачем згідно з порядком, встановленим ст.56 ПК України, а тому вважає такі дії правомірними, а неможливість реєструвати податкові накладні в ЄРПН відбулося не з вини Дніпропетровської ОДПІ. Враховуючи наведене, апелянт вважає, що акт перевірки від 09.02.2017р. є правомірним та таким, що не суперечить діючому законодавству, а отже, вважає, що висновки, викладені в акті передбачають адміністративну відповідальність позивача за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у вигляді нарахування штрафу у сумі 161573,76 грн.

В судовому засіданні представники відповідачів апеляційну скаргу підтримали, просять суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю УКРТАФТ зареєстроване як юридична особа 02.06.2010р. за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. Енгельса, буд. 3-З, приміщення 14 та станом на 13.07.2016р. перебувало на обліку у Дніпропетровській обєднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області, є платником податку на додану вартість, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями витягів з ЄДРПОУ від 14.04.2015р., від 13.07.2016р., копією витягу із реєстру платників ПДВ та копією договору №4 оренди (найму) приміщень за вищевказаною адресою від 03.04.2015р.

09.02.2017р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було проведено камеральну перевірку з питання своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН позивачем складених за лютий, квітень, травень, червень і липень 2016р. про що був складений акт №440/0464-12-01/36354318 за висновками якого встановлено порушення позивачем граничних строків реєстрації по 100 податкових накладних у ЄРПН на загальну суму податку на додану вартість 1615737,92 грн.

На підставі вказаного вище акту перевірки контролюючим органом 06.03.2017р. було прийнято податкове повідомлення-рішення № за яким до позивача на підставі ст. 1201.1 ст. 1201 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних було застосовано штраф у розмірі 161573,76 грн.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив у адміністративному порядку до органів ДФС України шляхом подання відповідної скарги за результатами розгляду якої ДФС України було прийнято рішення про залишення без змін податкового повідомлення-рішення від 06.03.2017р., а скарга позивача - без задоволення.

Позивач не погоджується із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням від 06.03.2017р. у частині застосування до позивача штрафу у розмірі 161063,65 грн., просить його визнати протиправним (незаконним) та скасувати у вказаній частині посилаючись на те, що порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних у ЄРПН відбулося у період з 13.07.2016р. по 19.07.2016р. через блокування податковим органом позивачеві доступу до ЄРПН внаслідок одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 25.12.2014р., у звязку зі зміною платником податку місця реєстрації, що не відповідає дійсності, оскільки позивач не змінював податкової адреси місцезнаходження, що підтверджено відомостями, наведеними з ЄДРПОУ станом на 13.07.2016р., договором оренди (найму) приміщень від 03.04.2015р., а тому вважає, що блокування податковим органом доступу підприємству позивача до ЄРПН є безпідставним,а, відповідно, і застосування штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних позивачем у ЄРПН у цей період за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням від 06.03.2017р. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду, правомірність винесення якого і є предметом розгляду у даній справі.

Згідно з підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р. № 1246 (надалі - Порядок) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.

Згідно з пунктом 9 Порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); порушення вимог, установлених пунктом 201.1статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Отже, процедура прийняття податкової накладної полягає у вчиненні податковим органом фактичних дій із: 1) розшифрування податкової накладної, перевірки електронного цифрового підпису та визначення відповідності електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку; 2) реєстрації податкової накладної у день її отримання органом державної податкової служби (у разі відсутності причин для відмови).

Доводи апелянта про порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних у звязку з припиненням в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується, між Дніпропетровською ОДПІ та позивачем 25.12.2014р. було укладено договір про визнання електронних документів за №251220141, що підтверджується копією відповідного договору.

За вказаним договором позивачем були отримані посилені сертифікати відкритих ключів керівником підприємства ОСОБА_4 зі строком дії до 08.06.2018р. за якими позивачем здійснювалася реєстрація податкових накладних у ЄРПН (а.с.29 том 2).

13.07.2016 р. Дніпропетровською ОДПІ було розірвано договір про визнання електронних документів від 25.12.2014р. №251220141 в односторонньому порядку на підставі п.4 розділу 6 умов договору, а саме: через відсутність за місцезнаходженням підприємства позивача, що встановлено актом перевірки від 12.07.2016р. №141/04-17-140/36354318 та підтверджено довідкою оперативного управління Лівобережної ОДПІ від 13.07.2016р. №16209/7/04-64-21-02, при цьому, без повідомлень про таке розірвання договору платника податків позивача.

Вказані обставини призвели до блокування органами податкової служби позивачеві доступу до реєстрації податкових накладних у ЄРПН у період з 13.07.2016р. по 19.07.2016р.

Крім того, факт блокування органами ДПС позивачеві доступу до реєстрації податкових накладних у ЄРПН у період з 13.07.2016р. по 19.07.2016р. підтверджується численними копіями Квитанцій № 1 за якими позивачеві було відмовлено у реєстрації податкових накладних через виявлені помилки, зокрема такі як: можливо розірвано договір про визнання електронної звітності; невірний підпис необхідно підтвердити право підпису особа ОСОБА_4О., а також і відповіддю Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на звернення позивача від 25.07.2016р. що підтверджується копіями відповідних квитанцій №1 та копією відповіді від 25.07.2016р.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідачем протиправно розірвано в односторонньому порядку договір про визнання електронних документів, оскільки, матеріалами справи встановлено, що позивач не змінював свого місця реєстрації, такі відомості реєстратором не вносилися до ЄДРПОУ, а також і не вносилися відомості про не підтвердження позивачем свого місцезнаходження у відповідності до вимог Закону України Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців, а отже, вказані відомості, які є достовірними, спростовують доводи та висновки податкового органу про зміну місцезнаходження підприємством позивача станом на 13.07.2016р.

Наведені обставини в сукупності дають підстави вважати, що порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних відбулося не з вини позивача.

Оскільки підставою для настання відповідальності у вигляді штрафу є скоєння платником податків правопорушення, обовязковим елементом якого є наявність вини, то за її відсутності підстав для притягнення до відповідальності також відсутні.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог судове рішення не оскаржено, а тому не переглядається в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є частково протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушення строку реєстрації податкових накладних відбулось не з вини позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.

Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 325, 328, 328, КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 р. в адміністративній справі № 804/3567/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 07.03.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 15.03.2018 року.

Суддя - доповідач: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва