Справа № 741/1703/17
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року м. Чернігів Справа № 741/1703/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет на стороні відповідача - Ніжинське об'єднане управління Пенсійного фонду України про визнання протиправним дій та рішення і зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1В.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет на стороні відповідача - Ніжинське обєднане управління Пенсійного фонду України про: визнання протиправним та скасування рішення Прокуратури Чернігівської області від 25.10.2017 № 18-423 вих.17 по відмові у наданні ОСОБА_1 довідки про розмір заробітної плати на посаді слідчого прокуратури Носівського району Чернігівської області, з якої позивачу призначена пенсія у листопаді 2006 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657, щодо зміни розміру грошового утримання працівників органів прокуратури України; зобовязання Прокуратури Чернігівської області надати ОСОБА_1 довідку про розмір заробітної плати на посаді слідчого прокуратури Носівського району Чернігівської області, з якої позивачу призначена пенсія у листопаді 2006 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 із змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657, щодо зміни розміру грошового утримання працівників органів прокуратури України, з урахуванням розмірів посадового окладу, надбавки за класний чин, надбавки за вислугу років, надбавки за службу на посадах слідчих та інших складових заробітної плати, на які нараховані відповідні страхові внески.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що 26.10.2017 на подану ним заяву, отримано лист заступника прокурора Чернігівської області від 25.10.2017 № 18-423 вих.17, в якому позивача повідомлено про той факт, що Прокуратурою Чернігівської області було прийнято рішення про відмову у видачі ОСОБА_1 довідки про розмір заробітної плати, у звязку із прийняттям Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким прокурорів позбавлено права на перерахунок пенсії. Вважаючи вищевказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Позивач у судовому засіданні 13.03.2018 позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання 13.03.2018 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд у їх задоволенні відмовити, оскільки чинним законодавством України не встановлено форми, змісту та складових довідки, яку вимагав позивач. А тому з урахуванням того факту, що Прокуратура Чернігівської області не вправі самостійно визначати форму, зміст та складові довідки про заробітну плату, то відмова відповідача у наданні відповідної довідки ОСОБА_1, викладеної у формі листа від 25.10.2017 № 18-423 вих.17, є правомірною. Крім того, зазначив і про відсутність правових підстав у частині зобовязання Прокуратури Чернігівської області діяти поза межами правового поля шляхом видачі позивачу довідки про заробітну плату.

18.01.2018 позивачем до суду надано відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній зазначив, що необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером, щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою, станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок має здійснюватися виходячи з норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії. Водночас, не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії той факт, що Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

23.01.2018 представником відповідача до суду надані заперечення на відповідь на відзив, в яких останній повідомив, що Кабінетом Міністрів України, до цього часу, не визначено умови та порядок перерахунку раніше призначених пенсій працівникам прокуратури, а також наразі відсутня законодавчо визначена форма довідки про заробітну плату та складові, які повинні бути у ній відображені. Також, вказав про неправомірність посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», як на підставу для отримання довідки про заробітну плату, оскільки останньою вносяться зміни до постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працюючих працівників прокуратури та жодним чином не визначається форма довідки та порядок перерахунку пенсії прокурорським працівникам.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 09.01.2018 третьою особою до суду були надані письмові пояснення, в яких остання зазначила про той факт, що оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», тобто до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», то відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачу.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з листопада 2006 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Носівському районі Чернігівської області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

17.10.2017 позивач звернувся до Прокуратури Чернігівської області із заявою про видачу йому довідки для перерахунку пенсії, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» (а.с.10).

Листом від 25.10.2017 № 18-423 вих.17 відповідач повідомив ОСОБА_1 про той факт, що Прокуратурою Чернігівської області було прийнято рішення про відмову у видачі позивачу довідки про розмір заробітної плати, у звязку із прийняттям Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким прокурорів позбавлено права на перерахунок пенсії. З огляду на вищевикладене відсутні і підстави для надання позивачу довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії (а.с.13).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, у відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У свою чергу, на час призначення позивачу пенсії, пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789-XII).

Так, частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Водночас, Законом України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-XII , зокрема, частину 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

При цьому, пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону № 1789-XII.

З 15.07.2015 набрав чинності Закон України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон №1697-VII), відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.

У свою чергу, підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону №1697-VII , відповідно до частини 20 якої (у редакції Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України») умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова №1013) підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури.

Проте, положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, Постанова №1013 не містить.

При цьому, положення Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», якими частину 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII та частину 20 статті 86 Закону №1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» («Soering v. United Kingdom») Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини.

У рішенні від 17.10.1986 у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» («Rees v. United Kingdom») Європейський суд з прав людини зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.

У рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» («Airey v. Ireland») Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії» («CASE OF ASMUNDSSON v. ICELAND»).

Враховуючи вищевкладене, суд дійшов висновку, що з 01.12.2015 - початку застосування Постанови №1013, та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом №1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, не підлягають перерахунку, у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Аналогічна правова позиція була викладена і Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 (справа № К/9901/17585/18 713/985/16-а), від 07.03.2018 (справа № К/9901/30728/18), від 14.03.2018 (справа № К/9901/18625/18) та від 16.03.2018 (справа № К/9901/18915/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, у відповідності до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В контексті наведеної норми Основного закону слід зауважити, що видані органами державної влади документи за своєю формою та змістом повинні відповідати вимогам законів України, що діють на час їх видачі, а також містити виключно достовірну інформацію.

Разом з тим, на час звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про видачу довідки про його заробітну плату для перерахунку пенсії (17.10.2017), Кабінетом Міністрів України не прийнято і не розроблено форми та змісту довідки про заробітну плату, що подається до органів пенсійного фонду для проведення перерахунку пенсії працівникам прокуратури.

При цьому, судом не приймається до уваги посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», як на підставу для отримання довідки про заробітну плату, оскільки останньою вносяться зміни до постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працюючих працівників прокуратури та жодним чином не визначається форма довідки та порядок перерахунку пенсії прокурорським працівникам.

За таких обставин та з урахуванням фактів: втрати чинності статті 50-1 Закону № 1789-XII; відсутності у Законі № 1697-VII норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсії, у звязку з підвищенням заробітної плати прокурорських працівників відповідної категорії; відсутності постанови Кабінету Міністрів України щодо форми та змісту довідки про заробітну плату, що подається до органів пенсійного фонду для проведення перерахунку пенсії позивачу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Прокуратури Чернігівської області від 25.10.2017 № 18-423 вих.17 по відмові у наданні ОСОБА_1 довідки про розмір заробітної плати на посаді слідчого прокуратури Носівського району Чернігівської області, з якої позивачу призначена пенсія у листопаді 2006 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657, щодо зміни розміру грошового утримання працівників органів прокуратури України та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що: втрата чинності статтею 50-1 Закону № 1789-XII; відсутність у Законі № 1697-VII норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсії, у звязку з підвищенням заробітної плати прокурорських працівників відповідної категорії; відсутність у постанові Кабінету Міністрів України форми та змісту довідки про заробітну плату, що подається до органів пенсійного фонду для проведення перерахунку пенсії позивачу, не може бути розцінено як звуження соціально-правових гарантій, порушення принципу передбачуваності Закону, та відповідно не створює обов'язку для відповідача у видачі ОСОБА_1 довідки про його заробітну плату.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 (справа № К/691/1375/16-а (провадження № К/9901/272/17) щодо відсутності повноважень у державних органів на видання довідок, для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, оскільки відсутнє їх право на перерахунок пенсій станом на момент звернення останніх щодо видачі довідки.

Щодо позовної заяви ОСОБА_1 у частині зобовязання Прокуратури Чернігівської області надати ОСОБА_1 довідку про розмір заробітної плати на посаді слідчого прокуратури Носівського району Чернігівської області, з якої позивачу призначена пенсія у листопаді 2006 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 із змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657, щодо зміни розміру грошового утримання працівників органів прокуратури України, з урахуванням розмірів посадового окладу, надбавки за класний чин, надбавки за вислугу років, надбавки за службу на посадах слідчих та інших складових заробітної плати, на які нараховані відповідні страхові внески, то остання не підлягає задоволенню оскільки є похідною від першої позовної вимоги у задоволенні якої судом було відмовлено.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (вул. Центральна, 47/14, м. Носівка, Чернігівська область, 17100, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду у повному обсязі виготовлено 21.03.2018.

Суддя В.В. Падій