Справа № 607/14152/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/387/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакіна В.Є. про залишення позовної заяви без розгляду, винесену 14 листопада 2017 року у м. Тернополі, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до управління патрульної поліції у м.Тернополі Департаменту патрульної поліції Національної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №206053 від 30.10.2017 року.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2017 року адміністративний позов залишений без розгляду на підставі ст.ст.99,100 КАС України ( в редакції чинній до 14.12.2017 року ) у зв'язку з тим, що позов, поданий після закінчення строку звернення до суду і доказів поважності причин пропуску зазначеного строку та заяву про його поновлення позивачем до позову не додано.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив ухвалу, подавши апеляційну скаргу. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та порушені норми процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала винесена передчасно, оскільки суд не з'ясував, чи строк звернення до суду пропущений. Постанова про накладення адміністративного стягнення серії БР №206053 від 30.10.2017 року на місці вчинення правопорушення вручена йому не була, а направлена управлінням патрульної поліції у м.Тернополі рекомендованим листом, який він отримав лише 04.11.2017 року, тому останнім днем строку звернення до суду було 14.11.2017 року. Оскільки позов поданий до суду 13.11.2017 року, то строк звернення до суду ним не пропущений.

Просить апелянт скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції подало відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на те, що ОСОБА_1 не подано жодних клопотань про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а також не подано жодних доказів поважності такого пропуску, а тому ухвала судді є обгрунтованою.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Суддею першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляду штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №206053 від 30 жовтня 2017 року.

Також встановлено, що позивач звернувся з позовом до Тернопільського міськрайонного суду 13 листопада 2017 року ( згідно штампу вхідної кореспонденції ).

Суддя першої інстанції, залишаючи адміністративний позов без розгляду, виходив з того, що позивач пропустив встановлений ст.289КУпАП десятиденний строк з дня винесення оскаржуваної постанови на звернення до суду без поважних причин.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновком, вважає його передчасним, зробленим без належного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення такого питання і з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення адміністративного позову без розгляду. Надаючи правову оцінку висновкам судді, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Адміністративний позов відповідно до ч.1 ст.99 КАС України ( в редакції чинній до 14.12.2017 року ) може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до статті 100 КАС України ( в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед встановлення факту його пропуску, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України ( в редакції чинній до 14.12.2017 року ) суддя після одержання позовної заяви має з'ясувати, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Апеляційний судом встановлено, що ухвалюючи залишити позов ОСОБА_1 без розгляду, суддя не встановив дату початку перебігу строку звернення до суду, вважаючи такою дату винесення постанови про притягнення до відповідальності і залишив поза увагою спеціальну норму - ст. 289 КУпАП, яка передбачає, що початком перебігу строку звернення до суду є день вручення такої постанови.

Таким чином, не встановивши дату початку перебігу строку на звернення до суду, суддя не з'ясував належним чином чи адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду і вважав такий факт встановленим.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що з матеріалів поданого ОСОБА_1 адміністративного позову суддя не мав можливості встановити чи такий строк є пропущеним, так як дата вручення копії постанови позивачу не зазначена, а тому оскаржувана ухвала винесена суддею передчасно.

Крім того, слід звернути увагу, що у випадку невстановлення факту пропуску строку звернення до суду визначення поважності причин пропуску строку звернення до суду немає істотного значення для вирішення питання про пропуск строку звернення до суду чи відкриття провадження у справі , оскільки, як передбачено статтями 100 та 107 КАС України ( в редакції чинній до 14.12.2017 року ), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя для з'ясування питання поважності (неповажності) пропуску строків звернення до суду, має повноваження як залишити позовну заяву без руху, надавши строк для подання доказів поважності причин пропуску такого строку, або ж відкрити провадження у справі та зажадати подання таких доказів для вирішення даного питання після відкриття провадження у справі.

Апеляційний суд також наголошує на необхідності дотримання судом норм статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод щодо забезпечення права особи на доступ до суду.

У справі Bellet v. France Європейський суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі, а суддя першої інстанції при її постановленні неповно з'ясував обставини, що мають значення для вирішення питання про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду та порушив норми процесуального права, тому таке судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ст.139 КАС України новий розподіл судових витрат апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №607/14152/17 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складене 22.03.2018 року