Справа № 825/502/18
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/502/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Бородавкіної С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1М.) 25.01.2018 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі Чернігівського ОУПФ) та просить:

- визнати неправомірним рішення відповідача від 31.07.2017 № 21042/08;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % заробітної плати працюючого судді з 01.08.2017 відповідно до довідки ТУ ДСА України у Чернігівській області від липня 2017 року № 03-36/871/17-вих без обмеження граничного розміру.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем було відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з підстав того, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, а довідка ТУ ДСА не відповідає встановленій формі. Вважає, що матеріальна допомога на оздоровлення включається в оподатковуваний дохід, а тому є складовою заробітної плати.

Ухвалою судді Баргаміної Н.М. від 19.02.2018 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою судді Бородавкіної С.В. від 19.03.2018, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.03.2018, справу № 825/502/18 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

12.03.2018 представником відповідача, на виконання ухвали суду від 19.02.2018 надано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу надається до щорічної оплачуваної відпустки і не входить до складу суддівської винагороди. Крім того, звертає увагу суду на те, що надана позивачем довідка про заробітну плату не відповідає встановленій формі, а також просить справу розглянути за загальними правилами Кодексу адміністративного судочинства України з викликом учасників процесу на судове засідання.

В звязку з розглядом даної справи за особливостями статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, клопотання відповідача про розгляд справи за загальними правилами Кодексу адміністративного судочинства України з викликом учасників процесу на судове засідання є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, враховуючи таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівському ОУПФ та з 16.09.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, з урахуванням рішення Конституційного суду України № 4-зп/2016 від 08.06.2016.

24.07.2017, на підставі довідки ТУ ДСА у Чернігівській області від липня 2017 № 03-36/871/17, позивач звернувся до Чернігівського ОУПФ із заявою щодо проведення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням допомоги на оздоровлення (а.с. 16).

Листом від 31.07.2017 № 21042/06 відповідач відмовив ОСОБА_1 у проведенні вказаного перерахунку у звязку з тим, що допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу надається до щорічної оплачуваної відпустки і не входить до складу суддівської винагороди (а.с. 17).

Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно з статтею 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював свою правову позицію стосовно забезпечення гарантій незалежності суддів, в тому числі суддів, які перебувають у відставці, зокрема в рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 01.12.2004 № 19- рп/2004, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 22.05.2008 № 10- рп/2008, від 03.06.2013 №3-рп/2013, від 08.06.2016 №4-рп/2016.

Згідно з зазначеними рішеннями Конституційного Суду України, визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу та поширюються на всіх суддів України. Такими гарантіями є, серед іншого, надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення, в тому числі суддівської винагороди, пенсія чи щомісячного довічного грошового утримання тощо.

В свою чергу, відповідно до частин першої та другої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.06.2010 № 2453-VI (далі Закон № 2453-VI, в редакції, чинній на момент виходу позивача у відставку) суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно зі статтею 134 цього ж Закону суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Аналогічні правові норми закріплені у статтях 135, 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII), який набрав чинності 30.09.2016.

За приписами частини першої статті 141 Закону № 2453-VІ (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, положеннями Закону № 2453-VІ передбачено, що суддя, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відтак, у випадку призначення позивачеві пенсії перевага б надавалася спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в силу яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

У даному ж випадку, ОСОБА_1 обрав довічне грошове утримання судді у відставці, яке йому і було призначено із розрахунку 90 відсотків суддівської винагороди.

В силу положень як частини другої статті 133 Закону № 2453-VI так і частини другої статті 135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода складається виключно з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відтак, враховуючи те, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди (грошового утримання судді), відноситься до разового платежу і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту судді, правові підстави для її врахування при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні.

Посилання позивача на статтю 2 Закону України «Про оплату праці», пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також, є безпідставним застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20.02.2012 № 21-430а11 та від 06.11.2013 № 21-350а13, про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності у відповідача правових підстав для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 738/1343/17 (К/9901/2712/17).

З урахуванням вказаного відповідач, відмовляючи позивачу в перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з врахуванням допомоги на оздоровлення, діяв правомірно.

Враховуючи зазначене, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, повязані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна