Справа № 642/519/18
Суддя: Вікторов В. В.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"20" березня 2018 р.
Справа № 642/519/18
Провадження № 2а/642/68/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 березня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Вікторова В.В.,

за участю секретаря Лозоватої А.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Харкова про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в:

У лютому 2018 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову серії БР № 871390 від 28.01.18 р. відносно нього по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляду штрафу у розмірі 425 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 15 березня 2018 року було відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Харкова про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та за правилами вимог ст. 286 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.01.2018 він керував автомобілем ВМW Х5 д.з. РСН 7 ТЕ6 по вул. Полтавський Шлях м. Харкова у напрямку центру та його було зупинено працівниками патрульної дорожньої служби на перехресті вул. Полтавський шлях, 115, які повідомили, що він здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору, а саме жовтий за адресою вул. Полтавський шлях, 140 у м. Харкові, біля супермаркету "РОСТ". При цьому, інспектором патрульної поліції Кучеренко Денисом Сергійовичем була складена постанова серії БР № 871390 відносно нього про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпаП, проїзд на забороняючий сигнал світлофору, порушення вимог п. 8.7.3.ґ ПДР України.

Зазначену постанову вважає незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він повідомив інспектору патрульної поліції, що здійснив проїзд на зелений миготливий, який дозволяє рух. На його вимогу надати можливість ознайомитися з матеріалами справи та надати переглянути відеозапис, на якому б було видно, коли саме він виїхав на вказане перехрестя і який сигнал світлофору при цьому працював. При цьому йому було надано запис, на якому не було зафіксовано момент початку маневру, на його вимогу надати відеозапис в повному обсязі йому було відмовлено та запропоновано звернутися до управління патрульної поліції, де він зможе ознайомитися з відеозаписом в повному обсязі. За таких обставин він звернувся до інспектора патрульної служби з вимогою внести до постанови його зауваження з цього приводу, але в цьому йому також було відмовлено. Крім того, позивач зазначив, що було порушено його процесуальні права особи, передбачені ст.ст. 257, 268, 277-280 КУпАП, оскільки справа була розглянута на місці, а не за місцезнаходженням органу. Також відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх повідомленням (викликом), що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. До судового засідання не з'явилися.

Від позивача суду надійшла заява, у якій він просив розглянути вищевказаний позов у його відсутність та зазначив, що підтримує вимоги, викладені у позові.

Відповідач до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Не скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів у відсутність сторін.

У зв'язку з викладеним, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи інспектор роти 2 батальйону УПП МВС України в Харківській області рядовий поліції Кучеренко Д.С. склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 2 КУпАП та відповідно виніс постанову серії БР № 871390 про накладення адміністративного стягнення на позивача у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху України (рух на забороняючий сигнал світлофора), внаслідок чого скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У вищевказаній постанові зазначено, що 28.01.2018 о 07 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем ВМW Х5, д.з. НОМЕР_1, по вул. Полтавський Шлях, 140 у м. Харкові здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору, а саме жовтий, чим порушив п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Також у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. у справі № 5-рп/2015, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно з вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 58, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вказаного, розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 871390 від 28.01.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених устатті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвів до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Окрім того, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, не зважаючи на те, що згідно вищевказаної норми Закону, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові, прийнятій відповідачем, не надано будь-якої оцінки поясненням позивача.

Крім того, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушення зазначеного у постанові від 28 січня 2018 року, в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Підпункт «ґ» п. 8.7.3. ПДР України встановлює, що жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Разом з тим, позивач у позові зазначив, що на його вимогу йому було відмовлено у наданні відеозапису в повному обсязі з метою перегляду та встановлення факту правопорушення та запропоновано звернутися до управління патрульної поліції. За таких обставин він звернувся до інспектора патрульної служби з вимогою внести до постанови його зауваження з цього приводу, але в цьому йому також було відмовлено.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в даному випадку є недоведеним.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Однак, відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, не направив обґрунтованого відзиву на позовну заяву.

Таким чином відповідно до вимог ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупність, в силу положень ст. 11 КАС України, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 159, 162, 229, 243 - 246, 250, 268, 271, 272, 286 КАС України, ст. ст. 7, 122, 245, 251, 252, 254, 280, 289 КУпАП, суд, -

В и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Харкова про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Постанову серії БР № 871390 від 28.01.18 р. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляду штрафу у розмірі 425 грн., відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вікторов В.В.