Справа № 200/2117/17(2-а/204/171/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2018 рокусправа № 200/2117/17(2-а/204/171/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Дурасової Ю.В.

судді: Лукманової О.М. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2017 (суддя Книш А.В.)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Дніпро Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа без самосійних вимог - ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся з позовом до Управління патрульної поліції у м. Дніпро Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа без самосійних вимог - ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в день ДТП 03.12.2016, не проведення належної перевірки та не складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4; зобовязати відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП за фактом ДТП від 03.12.1016 та надіслати протокол на розгляд суду відповідно до правил підсудності.

Позов обґрунтовано тим, що 03 грудня 2016 року близько 13 год. 00 хв. в м.Дніпро він керував автомобілем Audi S7, державний реєстраційний номер MEN 7775, по вул.Макарова з боку вул.Титова в напрямку вул.Криворізької, де під час руху зупинився в загальному потоці транспортних засобів. В цей час по трамвайній колії, яка розташована з правого боку від проїзної частини вул.Макарова зі сторони вул.Криворізької в напрямку вул.Титова слідував снігоприбиральний трамвай С-13, під керуванням водія ОСОБА_4, який чистив трамвайну колію. Під час руху зазначеного трамваю, з-під снігоприбирального механізму трамваю, вилетіло каміння, яке вдарило по його автомобілю, внаслідок чого його автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Однак водій снігоприбирального трамваю не зупинився і продовжив свій рух, після чого позивач викликав екіпаж патрульної поліції на місце дорожньо-транспортної пригоди. Екіпаж патрульної поліції, який прибув на місце дорожньо-транспортної пригоди, відмовився оформлювати жодні матеріали, оскільки, на їх думку, це не є дорожньо-транспортною пригодою і з цього приводу треба звертатися до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. 03 грудня 2016 року позивач звернувся до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою, на яку отримав висновок від 28 листопада 2016 року, тобто датою раніше ніж дата дорожньо-транспортної пригоди та звернення, в якому було вказано про закінчення перевірки та не виявлення порушень законодавства за фактом поданої заяви. Позивач вважає, що подія, яка сталася 03 грудня 2016 року, є саме дорожньо-транспортною пригодою у звязку з чим він знову звернувся до Управління патрульної поліції у м.Дніпро з письмовою заявою вх.№Н-85 від 09 грудня 2016 року, з метою належного оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, складання протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення винної особи до відповідальності. За результатом зазначеної заяви було складено схему місця дорожньо-транспортної пригоди та відібрано пояснення від позивача та ОСОБА_4, на чому розгляд було завершено та винесено висновок від 25 січня 2017 року, яким вирішено завершити перевірку. Позивач вважає, що Управлінням патрульної поліції у м.Дніпро не було проведено належну перевірку, а відмова екіпажу патрульної поліції, який прибув на місце дорожньо-транспортної пригоди 03 грудня 2016 року, в складанні матеріалів про адміністративне правопорушення є протиправною, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2017 в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що позовні вимоги про проведення належної перевірки на місці ДТП 03 грудня 2016 року, зобовязання відповідачів скласти протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 та надіслати його на розгляд суду відповідно до правил підсудності є формою втручання в дискреційні повноваження відповідачів та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. А доводи позивача стосовно не проведення належної перевірки спростовуються письмовими доказами.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу (представником позивача ОСОБА_5В.), згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, викликати свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7; зазначає, що вказані свідки були безпосередніми очевидцями ДТП, їх допит є необхідним для повного встановлення обставин справи. Посилається на те, що під час руху снігоприбирального трамваю його автомобілю було завдано механічні пошкодження камінням, яке вилетіло з під трамваю. Вважає, що екіпажем патрульної поліції, який прибув на місце ДТП, було неправомірно відмовлено у складанні матеріалів. При повторному зверненні було складено схему ДТП, а також відібрано пояснення від ОСОБА_3 та водія трамваю ОСОБА_4 Вважає, що відповідачем не було проведено належну перевірку та не оформлено матеріали ДТП.

Представником відповідача (Департаментом патрульної поліції) надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що екіпаж патрульної поліції, який прибув на місце, вказане заявником, встановив, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУПАП на будь-кого з водіїв, відсутні, оскільки встановити та опитати свідків пригоди не виявилося можливим, пояснення водія трамваю не дали можливості переконатися в причетності останнього до ДТП. Тобто всі докази ґрунтувалися на поясненнях водія ОСОБА_8, що само по собі не може бути достатнім та поважною причиною для встановлення факту ДТП. Враховуючи неможливість встановлення механізму та часу спричинення пошкоджень автомобіля, а також відсутність доказів причетності водія снігоприбирального трамваю до спричинення пошкоджень автомобілю. Отже інспектори, які прибули на місце події не мали достатніх підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія трамваю ОСОБА_4

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Також, просить задовольнити клопотання про виклик свідків, які на час події стояли на світлофорі та були розшукані через інтернет.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Надав пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні приведені до присяги та допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Зокрема свідок ОСОБА_6 суду показав, що 03.12.2016 року знаходився в автомобілі, який стояв на світлофорі ліворуч та ззаду (по діагоналі) від автомобілю позивача. Свідчить про те, що на початку грудня 2016 року, приблизно 3 грудня позаминулого року, у першій половині дня, їхав в авто з другом та зупинився на перехресті вулиці Макарова і вулиці Криворізькій, перед ними стояв тролейбус, перед авто позивача також стояв якийсь транспорт, рухався трамвай по колії, включилися щітки та з під щіток машину позивача засипало снігом, пошкоджень автомобілю від снігу свідок не бачив, може підтвердити, що сипався брудний сніг на авто позивача з під щіток трамваю, не може підтвердити той факт, що разом з попаданням на автомобіль позивача брудного снігу відбулися пошкодження авто позивача. На питання суду в якому одязі позивач був одягнутий в день події, свідок відповів, в зеленій куртці та в джинсах.

На питання представника позивача, яка зосередила увагу свідка на питанні: чи вилітало каміння з під трамваю, свідок відповів, що з під трамваю полетіли маленькі камінці, та застукали по авто в якому він знаходився, однак, не може свідчити про те, що камінці попали на авто позивача, припускає, що камінці попали і по авто позивача.

Також свідок ОСОБА_6 показав, що з питанням свідчити про подію до нього звернулися в лютому 2017 року через Інтернет.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що події суботи 3 грудня 2016 року він запамятав, оскільки побачив, що трамвай з навісним обладнанням обсипав машини брудним снігом, однак підтвердити факт пошкодження не може. Він знаходився за кермом авто, яке знаходилося зліва та ззаду (по діагоналі) від авто позивача. Машина позивача привернула увагу, оскільки була чиста і красива. Автомобіль, який стояв поруч з його авто не запамятав, оскільки він не був таким привабливим як авто позивача.

Вислухавши учасників справи, допитавши свідків, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 грудня 2016 року на номер гарячої лінії « 102» від позивача надійшов виклик про скоєння дорожньо-транспортної пригоди. На вказане позивачем місце прибув екіпаж патрульної поліції та встановив, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП на будь-кого з водіїв відсутні.

Листом Чечелівського ВП Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 05 грудня 2016 року за вих.№376/7774, позивача повідомлено, що за результатом розгляду його звернення проводилися заходи, направлені на встановлення невідомої особи, яка пошкодила його автомобіль, які позитивного результату не дали (а.с.8).

Відповідно до копії висновку про результати перевірки інформації, що надійшла до чергової частини, встановлено, що 03 грудня 2016 року по лінії « 102» до чергової частини Чечелівського ВП ДВП надійшло повідомлення позивача про те, що 03 грудня 2016 року невідома особа пошкодила його автомобіль Ауді S7, державний реєстраційний номер MEН 7775. В ході проведення перевірки по матеріалу проводилися заходи, направлені на встановлення невідомої особи, яка пошкодила автомобіль заявника, які позитивного результату не дали. Перевірка ЖЄО №25461 від 03 грудня 2016 року вважається закінченою (а.с.9).

09 грудня 2016 року позивач звернувся до Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську із заявою, в якій просив виконати оформлення ДТП, яка сталася 03 грудня 2016 року через снігоприбиральний трамвай, з-під снігоприбиральних метил якого вилетіло каміння і пошкодило його автомобіль, та провести розслідування в найкоротші строки (а.с.10).

З письмових пояснень позивача, наданих Дніпропетровському відділу поліції (м. Дніпропетровськ) Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, вбачається, що 03 грудня 2016 року близько 13-00 години він керував автомобілем Audi S7, державний реєстраційний номер MEN 7775, по вул. Макарова з боку вул.Титова в напрямку вул. Криворізької, де під час руху зупинився на забороняючий сигнал світлофору в загальному потоці транспортних засобів. В цей час по трамвайній колії зі сторони вул. Робоча в напрямку вул. Титова слідував снігоприбиральний трамвай, який чистив трамвайну колію. Під час руху зазначеного трамваю з-під снігоприбирального механізму трамвая вилітав гравій, який попав по його автомобілю Audi S7, державний реєстраційний номер MEN 7775, розбивши лобове скло, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Після цього даний трамвай зник з місця ДТП.

З письмових пояснень третьої особи ОСОБА_4, наданих Дніпропетровському відділу поліції (м. Дніпропетровськ) Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, вбачається, що 03 грудня 2016 року близько 13-00 години вона керувала снігоприбиральним трамваєм С-13 та слідувала по вул.Криворізькій зі сторони вул. Робочої. Під час руху в неї був увімкнений снігоприбиральний пристрій. Після того, як вона проїхала криву ділянку, перетинаючи вул. Макарова та почала рухатись по прямій, вул. Макарова, при цьому проїзна частина була справа від неї, вона знову увімкнула снігоприбиральний пристрій. Проїхавши деяку відстань вона зупинилася та до неї підійшов чоловік, який сказав, що під час руху вона пошкодила його автомобіль. Вона їхала на зелений сигнал (а.с.14).

Згідно копії висновку за результатами перевірки, проведеної за матеріалами дорожньо-транспортної пригоди від 25 січня 2017 року, встановлено, що механізм пошкодження автомобіля АУДІ С-7, державний реєстраційний номер MEN 7775, нічим не підтверджений, оскільки водій ОСОБА_4 вказаний факт всіляко заперечує, а свідки пригоди відсутні, то встановити причетність трамвая С-13 до даної пригоди не надається можливим. Можливості усунути протиріччя в поясненнях водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_3, обєктивно встановити механізм та час утворення вказаних водієм ОСОБА_3 пошкоджень на автомобілі АУДІ С-7, реєстраційний номер MEN 7775, також не надається можливим. В діях водія ОСОБА_4 порушень вимог ПДР України не встановлено (а.с.18-19).

Висновком №4305 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 03 січня 2017 року встановлено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Audi S7, державний реєстраційний номер MEN 7775, ідентифікаційний номер (VIN) WAUZZZ4G3DN002629, пошкодженого у наслідок від ДТП, становить: 47968,73 грн. без урахування ВТВ (втрата товарного втгяду) та 66775,51 грн. з урахуванням ВТВ (а.с.22-30).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», КУпАП

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ст. 3 Закону України «Про дорожній рух» державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом ОСОБА_9 України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до змісту статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», у діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_9 України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_9 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету ОСОБА_9 України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.ч.1,2 ст. 7 КУпАП).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, вирішуючи предявлені позовні вимоги суд першої інстанції правильно врахував, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідачів щодо прийняття будь-яких нормативно-правових актів, у тому числі проведення перевірки на місці ДТП, складення протоколу про адміністративне правопорушення та надіслання його на розгляд суду відповідно до правил підсудності, є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як випливає зі змісту рекомендації Комітету ОСОБА_9 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_9 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність субєкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади (у редакції від 03.08.2017).

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, а тому позовні вимоги про проведення належної перевірки на місці ДТП 03 грудня 2016 року, зобовязання відповідачів скласти протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 та надіслати його на розгляд суду відповідно до правил підсудності є формою втручання в дискреційні повноваження відповідачів та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача стосовно не проведення належної перевірки щодо скоєння, на його думку, 03 грудня 2016 року ОСОБА_4 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП спростовуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України (у редакції на час ухваленні рішення судом першої інстанції) ч. 1 ст. 77 КАС України (у редакції на час прийняття постанови судом апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Колегія суддів апеляційної інстанції при цьому критично відноситься до показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були допитані в судовому засідання. Свідчення зазначених свідків не можуть бути покладені в основу, для зміні позиції щодо правильності рішення суду першої інстанції. На думку колегії суддів апеляційної інстанції надані свідчення містять розбіжності, протиріччя, сумніви та навіть абсурдні позиції, які не можуть слугувати підставою встановлення істини у справі.

Так абсурдність відповіді свідка ОСОБА_6 полягає в тому, що на питання суду в якому одязі позивач був одягнутий в день події, свідок відповів, в зеленій куртці та в джинсах. Натомість таке свідчення не може бути визначено правдивим, оскільки неможливо розглянути в яких брюках був водій автомобілю, що знаходиться на світлофорі у правому ряду від автомобіля свідка (спереду по діагоналі), у звязку з тим, що цього не видно через двері авто.

Також колегія суддів апеляційної інстанції піддає сумніву те, що свідки могли памятати події, які на думку поміркованої людини не є примітними. Так, не є примітною подією обсипання снігом авто з під коліс іншого транспортного засобу. Таке трапляється повсякчасно в зимовий час. При цьому, протягом 30 секунд поки горить червоне світло світлофору, водії автомобілів слідкують за світлофором та дорогою, а не розглядають сторонні автомобілі, навіть якщо вони красиві, або чисті.

Колегія суддів апеляційної інстанції допускає, що виключна подія, така як зіткнення авто або травмування особи, могла привернути увагу водіїв та пасажирів, та закарбуватися в памяті, однак чисте авто, або красиве авто, або брудне авто, або обсипання брудним снігом авто з під коліс іншого транспортного засобу, не є виключною подією, яка може закарбуватися в памяті на протязі 2-х місяців або півтора років.

Критичної оцінки також заслуговують фото, надані позивачем до суду апеляційної інстанції, оскільки, з фото не можливо встановити коли здійснені дані фото, якого числа, мясця, року. Отже, виникає сумнів щодо пошкодження автомобілю саме в той час, про який зазначає позивач. При цьому цей сумнів не спростований показаннями свідків, які позивачем були знайдені через інтернет.

Також колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу ст. 122-4 КУПАП, водії транспортних засобів не можуть залишати місце ДТП. Натомість, позивач, залишивши місце події, позбавив відповідний орган встановити точне місце події та обставини події.

Колегія суддів апеляційної інстанції також бере до уваги, що відсутні будь-які відео підтвердження події про яку зазначає позивач. Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції бере до увагу, що в день вчинення події будь-яких свідків на місці події не було встановлено.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню.

Керуючись ст. 250, 272, 271, 286, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 р. - залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 р. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 06.03.2018 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

В повному обсязі постанова виготовлена та проголошена 06.03.2018.

Головуючий суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко