Справа № 463/3643/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/570/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2017 року у справі № 463/3643/17 (постанова ухвалена судом у складі головуючого судді Леньо С. І. у м. Львові) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кичма Святослав Ігорович про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кичми С. І. від 17 травня 2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 53910580 та про арешт майна боржника ВП № 53910580.

В обґрунтування позовних вимог вказує на незаконність оскаржених постанов, оскільки державним виконавцем такі винесені на підставі виконавчого документа, щодо якого пропущено строк пред'явлення до виконання, а також вказує на пропуск ним строку, встановленого для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того, посилається на неправильне зазначення в оскаржених постановах його прізвища та дати набрання законної сили постановою, на виконання якої відкрито виконавче провадження.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на неї, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце його проведення, тому відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши головуючого суддю, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 07 жовтня 2016 року суддею Личаківського районного суду м. Львова винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 463/4425/16-п, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказана постанова набрала законної сили 02 листопада 2016 року.

На виконання вказаної постанови державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кичмою С. І. 17 травня 2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53910580.

Також, 17 травня 2017 року державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кичмою С. І. винесено постанову про арешт майна, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що підстави для скасування оскаржених постанов відсутні.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Згідно з частиною першою статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною п'ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частинами першою, другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення, зокрема, постанов.

Згідно з абзацами 2, 3 частини п'ятої цієї статті за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

З огляду на викладене, вищенаведеними нормами встановлено порядок та строки вчинення виконавчих дій та наслідки їх недотримання виконавцями.

Як видно з матеріалів справи, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 07 жовтня 2016 року № 463/4425/16-п, яка набрала законної сили 02 листопада 2016 року, надіслана до виконання 24 листопада 2016 року та отримана Личаківським відділом державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області 02 грудня 2016 року, що стверджується відтиском печатки органу виконавчої служби.

Таким чином, постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення № 463/4425/16-п пред'явлено до виконання в межах встановленого законом трьохмісячного строку, що свідчить про правомірність дій державного виконавця щодо прийняття до виконання вказаної постанови.

Однак як підтверджується матеріалами справи, постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цієї постанови у справі про адміністративне правопорушення державним виконавцем винесена 17 травня 2017 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною п'ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, суд зазначає, що порушення державним виконавцем строку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не є підставою для скасування такої постанови про відкриття виконавчого провадження, а лише може мати наслідком притягнення державного виконавця до відповідальності.

Враховуючи відсутність підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, суд також приходить до висновку про законність винесеної державним виконавцем постанови про арешт майна боржника від 17 травня 2017 року ВП № 53910580.

Крім того, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що помилка в написанні прізвища боржника та дати набрання постановою судді в справі про адміністративне правопорушення законної сили також не впливає на законність оскаржуваних постанов і не може бути підставою для їх скасування.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 272, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2017 року у справі № 463/3643/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. І. Богаченко
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський