Справа № 826/2466/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 березня 2018 року № 826/2466/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом звернулася ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.12.2016 року № про зобов'язання сплатити штраф по транспортному податку з фізичних осіб у сумі 5000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана сума штрафу застосована неправомірно, оскільки ОСОБА_1 не отримувала податкове повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку у сумі 25000,00 грн., за несвоєчасну сплату якого і застосовано зазначену суму штрафу.

Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити.

Представник Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві надала письмові заперечення проти позову, в яких просила у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Зазначила, що податкове повідомлення-рішення № 0063-17 від 12.05.2015 року про збільшення грошового зобов'язання з транспортного податку на 25000, 00 грн. позивачеві надсилалося рекомендованим листом, однак 02.07.2015 року повернулося через закінчення терміну зберігання. ОСОБА_1 сплатила вказану суму податку 01.03.2016 року з порушенням встановлених Податковим кодексом України строків, а тому штраф у сумі 5000, 00 грн. за таку несвоєчасну сплату застосовано правомірно.

З урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент ухвалення відповідного рішення), суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у ході проведеної посадовою особою Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві камеральної перевірки своєчасності сплати ОСОБА_1 узгоджених податкових зобов'язань виявлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб у сумі 25000, 00 грн., а саме: із затримкою на 183 дні.

За результатами перевірки складено акт № 7021/26-56-13-05-28 від 19.12.2016 року.

На підставі вказаного акта перевірки 29.12.2016 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № про зобов'язання сплатити штраф по транспортному податку з фізичних осіб у сумі 5000, 00 грн.

Не погоджуючись із вказаним повідомленням-рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України у редакції, на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 зміни до Податкового кодексу України, які набрали чинності з 01.01.2015. Зокрема, введено новий транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з абз. «а» пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України, транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Як вбачається з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення № 0063-17 від 12.05.2015 року про визначення ОСОБА_1 зобов'язання по транспортному податку у сумі 25000, 00 грн. було надіслано їй 29.05.2015 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак 02.07.2015 року повернулося до контролюючого органу з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання", що підтверджується поштовим конвертом з відмітками установи поштового зв'язку. Відправлення направлялося на адресу: АДРЕСА_1, яка зазначена у відомостях адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС у м. Києві, а також самою позивачкою в адміністративному позові.

З урахуванням вказаних вище положень Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що надіслане контролюючим органом податкове повідомлення-рішення № 0063-17 від 12.05.2015 року, яке було повернуте з відміткою установи поштового зв'язку "за закінченням встановленого строку зберігання", вважається врученим.

10.12.2015 року контролюючим органом було сформовано податкову вимогу № 20271-23 про сплату ОСОБА_1 25000, 00 грн. транспортного податку.

29.12.2015 року начальником Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято рішення про опис майна позивачки у податкову заставу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подавала на нього заперечення, яке залишено без задоволення.

У подальшому, 01.03.2016 року ОСОБА_1 сплатила 25000, 00 грн. транспортного податку, що свідчить про її згоду з прийнятим податковим повідомленням-рішенням № 0063-17 від 12.05.2015 року та, відповідно, узгодження вказаного зобов'язання. Крім того, докази оскарження цього рішення у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент прийняття спірного повідомлення-рішення), у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається із матеріалів справи, борг у сумі 25000, 00 грн. був сплачений із затримкою на 183 дні, тому нарахуванню підлягає штраф у розмірі 20 відсотків від вказаної суми, що становить 5000, 00 грн. Саме така сума визначена у податковому повідомленні-рішенні від 29.12.2016 року № .

За таких обставин суд вважає, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, визначений податковим законодавством.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про прийняття спірного повідомлення-рішення до результатів розгляду її заперечення на акт камеральної перевірки, оскільки таке заперечення було подано з пропуском строку, встановленого п. 86.7 ст. 86 ПК України.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову щодо визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 29.12.2016 року № про зобов'язання сплатити штраф по транспортному податку з фізичних осіб у сумі 5000, 00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов