Справа № 2а-2608/11/0970
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

21.03.2018 Київ К/9901/15389/18 2a-2608/11/0970

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

перевіривши заяву Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 4 квітня 2017 року у справі № 2а-2608/11/0970 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківський міськмолокозавод" до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 4 квітня 2017 року у справі № 2а-2608/11/0970 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області відхилено, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 залишено без змін.

Не погодившись із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 4 квітня 2017 року Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області подала до Верховного Суду України заяву про її перегляд з підстав, встановлених п.1 частини першої ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в редакції Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII.

Ухвалою Верховного Суду України від 8 лютого 2018 року вказану заяву було залишено без руху з підстав несплати судового збору та надання не належно оформленого документу особою, яка подала заяву, про свої повноваження та надано строк для усунення вказаних недоліків.

Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області вказані недоліки усунула.

Пунктом 1 частини першої Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 передбачено, що заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

У своїй заяві Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2015 року (№ К/800/62914/14), від 13 травня 2015 року (№К/800/42461/13) та від 7 вересня 2016 року (К/800/59740/13), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

За правилами п. 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предметів спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що, зокрема, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено реальність спірних господарських операцій, а тому обґрунтовано визнано підставність та правомірність формування позивачем валових витрат та податкового кредиту на підставі належним чином оформлених первинних документів.

В ухвалах Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2015 року (№К/800/62914/14), від 13 травня 2015 року (№ К/800/42461/13), наданих для порівняння, суд касаційної інстанції, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що господарські операції між позивачами та їх контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, оскільки господарські операції не підтверджено належним чином оформленими первинними документами, які б у повній мірі відображали зміст таких господарських операцій, фактичне здійснення операцій з надання робіт та послуг, а також відсутність відповідних матеріально - технічних ресурсів у контрагентів для надання відповідних робіт (послуг), а тому у позивачів у були відсутні підстави відображення наслідків таких господарських операцій у податковому обліку.

Щодо ухвали Вищого адміністративного суду України 7 вересня 2016 року (К/800/59740/13) то суд зазначає, що такою рішення судів першої та апеляційної інстанцій були скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, а отже у вказаній справі відсутні висновки суду касаційної інстанції щодо правильності застосування судами норм матеріального права, у зв'язку така ухвала не може бути розглянута як підстава (приклад) для розгляду питання щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Із зіставлення рішення, про перегляд якого подано заяву, з рішеннями на які робиться посилання як на приклад неоднаковості у правозастосуванні, вбачається, що в основі кожного з них лежать конкретні фактичні обставини, які залежно від повноти, характеру, об'єктивності, юридичного значення в оскарженому рішенні були оцінені як такі, що документально підтверджують фактичність та товарність господарських операцій, здійснення яких давало право платнику податку (позивачу) сформувати валові витрати та податковий кредит за такими господарськими операціями, а в порівняних рішеннях - як такі, що не давали для цього підстав.

Наведене вище дає підстави вважати, що рішення Вищого адміністративного суду України додані на обґрунтування заяви, прийняті судами за інших фактичних обставин справи, а отже не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Зазначене дає підстави для висновку про необґрунтованість поданої заяви.

Керуючись статтями 237-239-2, що діяв до набрання чинності положень КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, пунктом 1 частини першої Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII,

У Х В А Л И В :

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківський міськмолокозавод" до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 4 квітня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова