Справа № 754/14589/17
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/297/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва

під головуванням судді Клочко І.В.

за участю секретаря судового засідання Шевчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції Гапончука Олега Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП в м. Рівному Департаменту патрульної поліції Гапончука О.М. про визнання протиправною та скасування постанови.

Вимоги адміністративного позову обгрунтовує наступним.

30.10.2017 року позивач, керуючи автомобілем, марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1, рухався зі своєю сім'єю на відпочинок до м. Львова з м. Києва автодорогою М-06 «Київ-Чоп». Приблизно на 434 км, після проїзду КПП поліції позичав почув звук поліцейської сирени та побачив позаду автомобіль патрульної поліції з увімкненим червоним проблисковим маячком. Виконуючи ПДР України, позивач зупинився, після чого до нього підійшов інспектор патрульної поліції Гапончук О.М., відповідач по справі.

Як зазначає позивач, відповідач повідомив йому, що нібито на нього надійшла скарга (невідомо усно чи письмово) від громадянина про те, що він в м. Радивилів порушив ПДР України і начебто не пропустив якийсь автомобіль. Позивача попросили почекати на трасі, поки викличуть цю особу для дачі письмових пояснень.

Через деякий час на місце зупинки під'їхав автомобіль, марки «Ford Serra», д.н.з. НОМЕР_2, за кермом якого була ОСОБА_3, яка повідомила, що позивач не надав їй перевагу у русі. Після цього вона пішла до патрульного автомобіля, в якому написала пояснення. В цих письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначила, що на перехресті вулиць Кременецька та Почаївська (позивач звертає увагу суду на те, що не зазначено в якому саме населеному пункті) вона була змушена зупинити свій автомобіль, так як водій автомобіля, марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1, не надав їй переваги у русі.

Позивачу також запропонували написати письмові пояснення, в яких він вказав, що жодних правил дорожнього руху не порушував. Автомобіля ОСОБА_3 на момент проїзду позивачем перехрестя взагалі не було.

Однак, інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Рівному Департаменту патрульної поліції Гапончуком О.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР №702272 від 30.10.2017 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., посилаючись на те, що він здійснив проїзд без зупинки перед дорожнім знаком 2.2 Розділу 33 ПДР України.

Вважаючи притягнення до адміністративної відповідальності за вищевказаною постановою незаконним та необґрунтованим, позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судове засідання позивач не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої підтримав позовні вимоги за викладених обставин та просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшли заперечення представника відповідача проти позовних вимог, які вмотивовані наступним. Відповідач діяв в межах норм КУпАП та на підставі повноважень, наданих ЗУ «Про Національну поліцію». Інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Рівному ДПП Гопанчуком О.В, 30.10.2017 року було отримано інформацію від громадянки ОСОБА_3, що свідчила про причетність водія автомобіля, марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1, до вчинення адміністративного правопорушення. У відповідача були наявні достатні підстави вважати, що позивач ОСОБА_1 вчинив правопорушення. Також представник відповідача зазначив, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу було пред'явлене пояснення ОСОБА_3, яка керувала автомобілем, марки «Ford Sierra» та була вимушена зупинити свій транспортний засіб, оскільки їй не було надано перевагу у русі, як того вимагає ПДР України. З огляду на викладене, представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому просить суд відмовити у їх задоволенні.

За даних обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази, судом встановлено наступне.

З копії постанови від 30.10.2017 року серії АР №702272 вбачається, що 30.10.2017 року приблизно об 11:15 год. на перехресті вулиць Кременецької - Почаївської, в м. Радивилів ОСОБА_1, керуючи автомобілем, марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1, здійснив проїзд без зупинки перед дорожнім знаком 2.2. Розділу 33 ПДР України.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 5).

Вказану постанову позивач вважає незаконною.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій або бездіяльності.

Судом був оглянутий СD-диск із відеозаписом, на якому зафіксовано процес складання оскаржуваної постанови, однак, не вбачаються обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Так, диспозицією ч.1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Об'єктом правопорушення виступають охоронювані законом відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в галузі шляхового господарства і зв'язку.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушенні вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненаданні переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушенні встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками (формальний склад).

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

З доказів, наданих стороною відповідача не вбачається вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зоюбов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд приходить до переконання, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини, Конституції України, ст.ст. 6-11, 14, 77, 217, 241-246, 255, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції Гопанчука Олега Миколайовича (АДРЕСА_2) про визнання незаконною та скасування постанови - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №702272 від 30 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі про адімінстративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 26.02.2018 року.

Суддя