Справа № 826/7866/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7866/17 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Губської Л.В. Земляної Г.В. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Міністерства юстиції України, треті особи: Нотаріальна палата України, ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: Нотаріальна палата України, ОСОБА_7, в якому просила: - визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 960/5 від 24.03.2017р. «Про анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю»; - зобов'язати Міністерство юстиції України вжити всіх необхідних дій, що пов'язані із скасуванням зазначеного Наказу, а саме: направити до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України повідомлення щодо відновлення приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 960/5 від 24.03.2017р. «Про анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю».

Зобов'язано Міністерство юстиції України вжити всіх необхідних дій, що пов'язані із скасуванням зазначеного Наказу, а саме: направити до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України повідомлення щодо відновлення приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Міністерство юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2017р. № 232/17 «Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно», відповідно до статті 371 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016р. № 990, було затверджено періодичність проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на перший квартал 2017 року, у тому числі відносно позивача, щомісячно по наступним критеріям: порушення строків, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; проведення реєстраційних дій у неробочий час; відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування; проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень; скасування (видалення) записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державні реєстратори та/або суб'єкти державної реєстрації, визначені Мін'юстом.

На підставі Акта за результатами проведення моніторингу реєстраційних дій державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 27.02.2017р. та у відповідності до статті 371 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016р. № 990, Мін'юстом було видано наказ від 07.03.2017р. № 636/17 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6», яким призначено проведення камеральної перевірки позивача з 07.03.2017р. у складі відповідної Комісії.

За результатами проведення камеральної перевірки позивача, була складена довідка від 16.03.2017р. (далі - довідка), якою встановлено порушення позивачем вимог:

- пункту 4 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 181 Цивільного кодексу України. Суть вказаного порушення полягає в тому, що позивачем 14.11.2016р. за результатом розгляду заяви № 19471949 директора ТОВ «ВАРДИНГС» ОСОБА_8 про державну реєстрацію права власності на кабельні лінії, що знаходиться за адресою м. Київ, вулиця Бориспільська, 9, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 32355500 та всупереч вимогам чинного законодавства проведено державну реєстрацію зазначених об'єктів на підставі договорів купівлі-продажу, зазначаючи в договорі, що вказаний об'єкт є об'єктом нерухомого майна. Проте, зазначене майно загалом не підлягало реєстрації у Державному реєстрі прав. Крім того, право власності на об'єкти не було зареєстровано за продавцем, а отже, не виникло. Зазначені дії суперечать вимогам законодавства у сфері державної реєстрації та у сфері здійснення нотаріальної діяльності. Аналогічними є також порушення позивачем вимог реєстраційного законодавства (проведення державної реєстрації речових прав на майно, яке не підлягає державній реєстрації) щодо проведення приватним нотаріусом реєстрації прав власності за заявами №№ 19473183, 19473721;

- пункту 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127. Суть вказаного порушення полягає в тому, що 07.07.2016р. до позивача звернулася гр. ОСОБА_9 із заявою № 17574767, за довіреністю від 01.03.2016р. № 02-13/107/2, виданою державним підприємством «Виробниче об'єднання «КИЇВСЬКИЙ РАДІОЗАВОД», яка діяла від Держави Україна в особі Міністерства економічного розвитку та торгівлі України на праві господарського відання державного підприємства «Виробниче об'єднання «КИЇВСЬКИЙ РАДІОЗАВОД» про державну реєстрацію права власності групи приміщень 5, 6, 7, 8, 9, частини групи приміщень 1, 3, 4) в літ. 25 Б, за адресою: м Київ, вулиця Бориспільська, 9, за результатами розгляду якої, 11.07.2016р. позивачем було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) 30412599. Проте, витяг з Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо такого об'єкта у ході проведення реєстрації не подавався. Крім того, ОСОБА_6 зареєструвала майно за Державою Україна в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, зазначивши при цьому, що право господарського відання належить Державному підприємству «Виробниче об'єднання «КИЇВСЬКИЙ РАДІОЗАВОД». Право господарського відання - не похідне право від права власності, а тому державна реєстрація проводиться після державної реєстрації права власності на таке майно та реєструється у відкритому розділі Державного реєстру прав в частині реєстру - інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, згідно з підпунктом 3 пункту 3 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому, правовстановлюючим документом в реєстрі позивач зазначає саме акт приймання майна, що залишилося;

- пункту 64 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127. Суть вказаного порушення полягає в тому, що 06.04.2016р. до позивача звернувся громадянин ОСОБА_10, який діяв від імені ТОВ «ТЕХЗЕЛЕНБУД», на підставі протоколу від 25.11.2015р. № 1, із заявою № 16403121 про державну реєстрацію права власності незавершеного будівництва, розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Рилєєва, 18а, за результатами розгляду якої, 07.04.2016р. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 29156709. Проте, позивачу, всупереч вимогам пункту 64 вищевказаного Порядку, для проведення державної реєстрації не подавався документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, натомість було додано лише довідку про присвоєння облікового коду земельній ділянці, видану Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.03.2016р. № . Крім того, одним із документів, доданих до заяви, є саме договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, укладений між ТОВ «Трейденерго» та ТОВ «Техзеленбуд» у простій письмовій формі, що суперечить вимогам статті 657 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншою нерухомою майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації;

- пункту 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127 (у редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації). Суть вказаного порушення полягає в тому, що 09.11.2016р. до позивача звернувся громадянин ОСОБА_10, який діяв від імені ТОВ «ЛАГУНА ПЛЮС ЛТД», на підставі довіреності від 19.10.2016р. б/п, із заявою № 19443583 про державну реєстрацію права власності нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Віскозна, 32 б, за результатами розгляду якої 09.11.2016р. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 32299527. Заявником до заяви було подано декларацію про введення зазначеного об'єкта в експлуатацію від 09.11.2016р., яка виявилася відсутньою у реєстрі дозвільних документів. Відсутньою також виявилася і інформація в декларації про земельну ділянку, проте, очевидним залишається той факт, що будівництво велось на конкретній земельній ділянці, площа об'єкта в результаті збільшилась з 412,8 до 2510 кв.м.;

- статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суть вказаного порушення полягає в тому, що позивачем не направлено запит до БТІ під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, оскільки за нормами чинного законодавства нотаріус обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або державну реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Хоча в електронних реєстрах відомості по зазначеному об'єкту відсутні;

- пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127. Суть зазначеного порушення полягає в тому, що позивачем у ході розгляду заяв від 07.10.2016р. №№ 18945696, 18946995 було зареєстровано перехід права власності на нежитлові приміщення будівель та споруд стадіону за адресою: вул. Привокзальна, 12а, на підставі дубліката іпотечного договору від 04.10.2016р. 750 за ТОВ «КИЇВЕНЕРГОКОМ». Проте, всупереч нормам чинного законодавства, крім дублікатів іпотечних договорів від 04.10.2016р. № 750 та № 751, жодних документів заявником приватному нотаріусу ОСОБА_6 не надано, що призвело до недотримання позивачем вимог Порядку щодо реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Крім того, позивачем було прийнято до розгляду 10 технічних паспортів на окремі приміщення, однак, підставою для виникнення права власності державним реєстратором було зазначено лише договір купівлі-продажу 2007 року, в той час як мали б бути зазначені усі документи, на підставі яких виникло таке право. З поміж цього, у заяві від 17.10.2016р. № 19068438 були відсутні також сканкопії поданих документів, чим порушено вимоги статті 16 та пункту 7 частини третьої статті 10, статті 18 Закону, пункт 56 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 26.10.2011р. № 1141, в частині виготовлення електронних копій документів та їх розміщення у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав.

За наявності вищевказаних порушень, комісією у довідці було запропоновано анулювати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Київською міського нотаріального округу ОСОБА_6 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та направити до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6.

Наказом Мін'юсту від 24.03.2017р. № 960/5 (з урахуванням наказу від 14.04.2017р. № 1274/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017р. № 960/5») «Про анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю», позивачу, зокрема, анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та направлено до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю позивача.

Посилаючись на незаконність прийнятого відповідачем наказу в частині анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (з наступними змінами і доповненнями), контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб'єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

Згідно з частиною другою статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про: 1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав; 4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; 5) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації прав.

Таким чином, встановлене спеціальним законом тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав є власне заходом запобігання порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами.

Між тим, пунктом 4 статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок та критерії, за якими здійснюється моніторинг, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної статті, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 21.12.2016 року № 990 «Про затвердження Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації» (далі - Порядок № 990).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 990, моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями: 1) порушення строків, визначених Законами; 2) проведення реєстраційних дій в неробочий час; 3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування; 4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень; 5) скасування (видалення) записів з реєстрів; 6) державні реєстратори та/або суб'єкти державної реєстрації, визначені Мін'юстом.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 990, за результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мінюсту, що проводила такий моніторинг.

У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб'єктів державної реєстрації.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 990, камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін'юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мінюсту.

Камеральна перевірка проводиться у строк, що не перевищує 14 робочих днів.

Наказ Мін'юсту про проведення камеральної перевірки в обов'язковому порядку розміщується на офіційному веб-сайті.

В силу пункту 7 Порядку № 990, копія наказу Мінюсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб'єкту державної реєстрації.

Отже, нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та приписами Порядку № 990 визначено власне підстави та порядок проведення моніторингу реєстраційних дій державного нотаріуса, а пунктом 4 Порядку № 990 встановлено також критерії програмних засобів в розрізі відомостей реєстрів за якими проводиться такий моніторинг.

При цьому, зазначені у п. 4 Порядку № 990 критерії фактично окреслюють питання, які можуть становити предмет моніторингу, а сам акт за результатами моніторингу має містити виключно ту інформацію, яка визначена критеріями, закріпленими в п. 4 Порядку № 990.

Як було зазначено вище, на виконання вимог статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку № 990, а також у відповідності до наказу Міністерства юстиції України від 17.02.2017р. № 232/17 «Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно», відповідачем було проведено камеральну перевірку позивача, за результатами якої було встановлено низку порушень норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що повноваження зі здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій, Міністерство юстиції України отримало з 02.11.2016р., а шляхи реалізації таких повноважень - лише з 30.12.2016р.

За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою та згідно із офіційним тлумаченням цього положення, наданим у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 у справі № 1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), дію нормативно-правового акта в часі потрібно розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що норми статті 371 Закону № 1952-IV (набрала чинності 02.11.2016р.) та Порядку № 990 (набрав чинності з 30.12.2016р.) не підлягають застосуванню до подій (правовідносин), що здійснені до набрання ними чинності та не надають Міністерству юстиції України прямого права на здійснення моніторингу або проведення перевірки реєстраційних дій, вчинених державними реєстраторами або суб'єктами державної реєстрації прав до моменту набрання чинності вказаними правовими нормами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини наголосив, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Натомість, як свідчать матеріали справи, відповідачем, всупереч нормам чинного законодавства та в порушення вимог наказу Мін'юсту від 17.02.2017р. № 232/17 періоду проведення відповідного моніторингу (перший квартал 2017 року, тобто з 01.01.2017р. по 31.03.2017р.), було проведено моніторинг реєстраційних дій позивача, вчинених за період квітень-листопад 2016 року, тобто, до моменту набрання чинності статтею 371 Закону № 1952-IV та Порядком № 990.

Таким чином, оскільки моніторинг реєстраційних дій ОСОБА_6 вчинений за період квітень-листопад 2016 року, результати якого стали підставою для проведення щодо неї камеральної перевірки і складання за її результатами довідки, що стала підставою для прийняття Мін'юстом спірного наказу № 960/5 від 24.03.2017р., тобто вчинено за межами вимог Порядку № 990 та Закону № 1952-IV, оскаржуваний наказ є протиправним та правомірно скасований судом першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що на спростування доводів відповідача, зазначених у довідці за результатами камеральної перевірки, яка слугувала підставою для прийняття спірного наказу, позивачем надані копії наступних документів.

Щодо епізодів № 1 та № 2 - договори купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна від 10.11.2016р. № 810, № 811, № 812, укладені між ДП «ВО «КИЇВСЬКИЙ РАДІОЗАВОД» та ТОВ «ВАРДИНГС» - кабельні лінії, РП-331, РП-330, ТП-ТМ-1000/10, ТП-ТМ-630/10 розташовані за адресою м. Київ, вулиця Бориспільська, 9, в якому зазначено, що об'єкт нерухомого майна належить ДП «ВО «КИЇВСЬКИЙ РАДІОЗАВОД», що підтверджується інвентаризаційним описом основних засобів, розподільчим балансом підприємства, наказом про розподіл майна № 18, актом приймання залишкового майна, технічним паспортом на приміщення літ 25Б по вул. Бориспільській, 9 та ін. - на спростування доводів відповідача щодо порушення пункту 4 статті 5 Закону № 1952-IV, статті 181 Цивільного кодексу України та пункту 44 Порядку від 25.12.2015р. № 1127.

Стосовно епізоду № 3 - договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва (житлового будинку) від 30.11.2015р., укладений між ТОВ «ТРЕЙДЕНЕРГО» та ТОВ «ТЕХЗЕЛЕНБУД», акт приймання-передачі житлового будинку від 30.11.2015р., технічний паспорт на житловий будинок за адресою: м. Київ, вулиця Рилєєва, 18а, декларація про початок виконання будівельних робіт (капітальний ремонт житлової споруди), висновок судового експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 12.02.2016р. № 8, лист департаменту земельних ресурсів Виконкому КМР від 05.03.2016р. № щодо земельної ділянки, на якій розташований будинок - на спростування доводів відповідача щодо порушення пункту 64 Порядку від 25.12.2015р. № 1127.

Щодо епізоду № 4 - договір купівлі-продажу будівлі загальною площею 412,80 кв.м. розташованої за адресою: м. Київ, вул. Віскозна, 32 б від 22.12.2007р. № 8213, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванович С.М., укладений між ТОВ «АТП ФОРТУНА-ДАРНИЦЯ» та ТОВ «ЛАГУНА ПЛЮС ЛТД», реєстраційне посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна № 030837 від 04.01.2008р., технічні паспорти на громадські (виробничі) будинки (приміщення) від 09.10.2016р., декларація про готовність до експлуатації об'єкта (реконструкція нежитлових виробничо-складських приміщень нежитлових споруд) від 09.11.2016р., з яких вбачається, що вказана будівля не є новозбудованим об'єктом - на спростування доводів відповідача щодо порушення пункту 41 Порядку від 25.12.2015р. № 1127.

З приводу епізоду № 5 - скриншот договору іпотеки № 786 від 17.10.2016р., який міститься в Державному реєстрі реєстрації прав - на спростування доводів відповідача щодо порушення вимог пункту 56 Порядку 26.10.2011 № 1141.

Стосовно епізоду № 6 - повідомлення ТОВ «КИЇВЕНЕРГОКОМ» від 08.08.2016р. № 2, адресоване ТОВ «САРАТЕКС» про порушення останнім умов договору позики від 19.05.2016р. та його наслідки (задоволення вимог предметом іпотеки - нежитлові приміщення будівель та споруд стадіону за адресою: вул. Привокзальна, 12а), а також підтвердження ТОВ «САРАТЕКС» від 11.08.2016р. про отримання зазначеного повідомлення - на спростування доводів відповідача щодо порушення вимог пункту 61 Порядку від 25.12.2015р. № 1127 під час здійснення реєстрації права власності, на підставі договору іпотеки.

Крім того, в якості доказу, в обґрунтування своїх доводів, ОСОБА_6 було надано також Експертний висновок Експертно-правової комісії при Нотаріальній палаті України щодо надання експертної оцінки обґрунтованості притягнення її до відповідальності та порушення законодавства зі сторони контролюючих органів, зміст якого вказує на законність вчинення реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 спірних реєстраційних дій.

При цьому, в даних спірних правовідносинах, відсутня необхідність встановлювати факт правомірності чи протиправності вчинених позивачем реєстраційних дій, оскільки предметом спору в даній справі є рішення суб'єкта владних повноважень, яке і було оцінено судом першої інстанції та колегією суддів апеляційного суду за критеріями, встановленими ч. 3 ст. 2 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017р.).

Однак, не виключено, що відповідні реєстраційні дії можуть бути предметом судового розгляду в інших процесах за зверненнями суб'єктів, чиї права на їх думку порушені вказаними вище діями позивача.

Таким чином, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Губська Л.В. Земляна Г.В.

Повний текст постанови виготовлено 19.03.2018 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Земляна Г.В.

Губська Л.В.