Справа № 749/1421/17
Суддя: Шаповал З. О.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/1421/17
Номер провадження 2-а/749/2/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м.Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шаповал З.О.

за участю секретаря Мирошниченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ адміністративну справу №749/1421/17 за позовом ОСОБА_1 до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ

04.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в якому з урахуванням уточнень (а.с.28,29) просить:

визнати неправомірними дії Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугою років згідно ст.. 86 Закону України «Про Прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7;

зобов`язати Корюківське об`єднане управління Пенсійного фонду України при обрахунку наявності у нього вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст..86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7, зарахувати йому до вислуги років відповідно до вимог ч.6 вказаної статті половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі Чернігівському юридичному технікумі за період з 01.09.1990 року по 28.06.1993 року, а саме 1 рік 4 місяці 15 днів;

зобов`язати Корюківське об`єднане управління Пенсійного фонду України провести обчислення та призначити йому пенсію за вислугою років згідно зі ст..86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7 з 05.09.2017 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 05.09.2017 року він звернувся до відповідача з належним пакетом документів за призначенням пенсії за вислугою років згідно зі ст..86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7. Проте 14.09.2017 року відповідач листом №1508/05 відмовив у призначенні пенсії. Позивач вважає відмову неправомірною, оскільки на час навчання позивача в Чернігівському юридичному технікумі останній відносився до вищих навчальних закладів. У статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7 (та ст..46, 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-12, які діяли станом на 01.04.1998 року) йдеться виключно про вищу юридичну освіту та строки навчання у вищих юридичних навчальних закладах, а не про освітній чи освітньо-кваліфікаційний рівень таких закладів, акредитацію освітньої програми тощо. Тому позивач вважає, що відповідач неправильно тлумачить норми законодавства України та порушує його соціальні права.

У судовому засіданні позивач відсутній, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав заяву відповідно до якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с.31).

Представник відповідача у судовому засіданні відсутній до суду надав відзив в якому просить справу розглянути без участі представника управління. Проти позову заперечують, оскільки у розумінні ч.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 до стажу роботи, що дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років, належить зараховувати половину строку навчання в тих вищих юридичних навчальних закладах, які за змістом, обсягом та рівнем знань забезпечують надання вищої освіти. Навчання в юридичному технікумі не відноситься до такого процесу отримання знань, позаяк цей заклад не забезпечує надання знань та фахової підготовки, що відповідає рівню вищої юридичної освіти.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, зміст позовної заяви, уточнень до неї, відзиву відповідача прийшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 (а.с.7).

14.09.2017 року відповідач прийняв рішення №1008/05 від 14.09.2017 року про відмову в призначенні відповідачу пенсії за вислугою років згідно зі ст..86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7, оскільки згідно вказаної статті вказаного Закону прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. В той час на дату звернення позивача трудовий стаж складає 26 років 9 місяців 0 днів (зарахований по 31.07.2017 року) в тому числі до вислуги років, що давала б право на пенсію згідно зі ст..86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7 зараховано лише 21 рік 7 місяців 17 днів. Половина строку навчання в Чернігівському юридичному технікумі в період з 01.09.1990 року по 28.06.1993 року не зараховано, оскільки враховується половина строку навчання саме у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання. Крім того в рішенні відповідач зазначає, що немає законних підстав для призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.15р. № 213, яким передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів Україні «Про державну службу», «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Відповідач вважає, що з 01.06.2015 року пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру» не призначаються (а.с.7-10).

Як вбачається з трудової книжки позивача та не оспорюється відповідачем, позивач має загальний трудовий стаж 26 років 9 місяців 0 днів (зарахований по 31.07.2017 року) в тому числі вислугу років згідно зі ст..86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7 - 21 рік 7 місяців 17 днів (а.с.13-17, 8).

Спірним рішенням позивачу до вислуги років згідно зі ст..86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7 не враховано половина строку навчання в Чернігівському юридичному технікумі в період з 01.09.1990 року по 28.06.1993 року.

Як вбачається з довідки Чернігівського національного технологічного університету від 28.07.2017 року №504/08-116 позивач дійсно навчався на денній формі в Чернігівському юридичному технікумі за спеціальністю «Право і організація соціального забезпечення» з 01.09.1990 року до 28.06.1993 року (а.с.19).

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7, прокурором місцевої прокуратури може бути призначений громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи в галузі права не менше двох років та володіє державною мовою.

Для цілей цього Закону: 1) вищою юридичною освітою є освіта, здобута в Україні (або на території колишнього СРСР до 1 грудня 1991 року) за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра, а також вища юридична освіта за відповідним освітньо-кваліфікаційним рівнем, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку; 2) стажем роботи в галузі права є стаж роботи особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста або магістра.

Відповідно до ч.1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Відповідно до ч.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

ОСОБА_1 нормативного та цільового підходу до розуміння зазначених норм право на пенсійне забезпечення за вислугу років мають громадяни України, які поряд з іншими підставами здобули і мають вищу юридичну освіту, пропрацювали на посадах прокурорів і слідчих встановлений для цього законом час або виконували роботу, співмірну з роботою на прокурорських посадах, чи займалися діяльністю, необхідною для того, щоб обійняти посаду прокурора чи слідчого, зокрема, навчалися у вищому юридичному навчальному закладі і здобули освіту, що за рівнем відповідає вищій юридичній освіті.

Поняття про те, ІНФОРМАЦІЯ_1, які її стандарти, структура, система, форми та рівні, які навчальні заклади за якими ознаками відносяться до вищих освітніх закладів дається в актах законодавства, що регулюють відносини у галузі навчання, виховання, професійної, наукової, загальнокультурної підготовки громадян України. Поняття вищої юридичної освіти на даний час визначено і ч.1 ст. 27 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7.

Зокрема, станом на 1 вересня 1990 року, тобто на початок навчання Позивача в Технікумі й до червня 1991 року, за чинним на той час Законом Української РСР від 28 червня 1974 року № 2778-VIII «Про народну освіту» (далі - Закон № 2778-VIII) технікуми відносилися до середніх спеціальних навчальних закладів (стаття 49 цього Закону), а отримана в них освіта - до середньої спеціальної (стаття 51). Відповідно до статті 54 цього Закону особам, які закінчили середні спеціальні навчальні заклади, присвоювалася кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності.

Згідно з Постановою Верховної Ради Української РСР від 4 червня 1991 року № 1144-XII «Про порядок введення в дію Закону Української РСР «Про освіту» з 26 червня 1991 року Закон № 2778-VIII втратив чинність.

ОСОБА_1 статтею 34 Закону № 1060-XII (у редакції на день набрання чинності) до вищих навчальних закладів відносилися технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. ОСОБА_1 статтею 36 цього Закону випускникам вищих навчальних закладів присвоювалася кваліфікація спеціаліста з вищою освітою певного професійного спрямування або спеціальності, яка відповідно до обсягу державної освіти визначалася такими рівнями: молодший спеціаліст - забезпечували технікуми, училища, інші навчальні заклади еквівалентного рівня.

У частині першій статті 42 Закону № 1060-XII в редакції чинній на день звернення до відповідача (05.09.2017 року) передбачено, що вища освіта забезпечує фундаментальну наукову, професійну та практичну підготовку, здобуття громадянами ступенів вищої освіти відповідно до їх покликань, інтересів і здібностей, удосконалення наукової та професійної підготовки, перепідготовку та підвищення їх кваліфікації.

Згідно з частинами першою-третьою статті 43 цього Закону вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. Відповідно до статусу вищих закладів освіти встановлено чотири рівні акредитації: перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі заклади освіти; другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі заклади освіти; третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет. Вищі заклади освіти здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі заклади освіти першого рівня акредитації; бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі заклади освіти другого рівня акредитації; спеціаліст, магістр - забезпечують вищі заклади освіти третього і четвертого рівнів акредитації.

ОСОБА_1 статтею 6 Закону України від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ «Про вищу освіту» до структури вищої освіти входять освітні й освітньо-кваліфікаційні рівні. До освітніх рівнів віднесено неповну вищу освіту, базову вищу освіту та повну вищу освіту, до освітньо-кваліфікаційних рівнів - молодший спеціаліст, бакалавр та спеціаліст, магістр.

Аналіз наведених норм права з урахуванням ретроспективного правового регулювання відносин в галузі освіти та системного і логічного з'ясування змісту цих норм дає підстави вважати, що навчання в такому закладі освіти, як технікум, який у певному часовому вимірі відносився до середніх спеціальних закладів, а здобута в ньому освіта відповідала освітньому рівню цього закладу, а потім на підставі закону став відноситися до вищих закладів освіти, не зазнаючи при цьому змін щодо змісту, обсягу і рівня освіти та фаховості підготовки громадян, які в ньому навчалися, не можна прирівнювати до навчання у вищому навчальному закладі, а здобуті в ньому знання і спеціальність вважають такими, що відповідають вищій освіті.

Ужите в частині шостій статті ст..86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7 словосполучення «навчання у вищих юридичних навчальних закладах» слід розуміти як цілеспрямовану пізнавальну діяльність людини з отримання знань, умінь та навичок у таких закладах вищої освіти, які спроможні їх надати. ОСОБА_1 змістом, обсягом та рівнем набуті знання та фахова підготовка мають відповідати поняттю «вища освіта», зокрема й поняттю «вища юридична освіта», за якої громадянин може обійняти посаду прокурора і слідчого або посаду державного службовця, для зайняття якої вимагається така освіта. При цьому має враховуватися тільки час навчання, затрачений на здобуття вищої юридичної освіти, за наявності якої громадянин може (міг) обійняти прокурорську посаду чи посаду слідчого прокуратури.

Висновками Верховного Суду України від 16.03.2016 року у справі 308/264/14-а та від 14.03.2017 року у справі №344/11838/14-а передбачено, що до стажу роботи, щодає право на пенсійне забезпечення за вислугу років, належить зараховувати половину строку навчання в тих вищих юридичних навчальних закладах, які за змістом, обсягом та рівнем знань забезпечують надання вищої освіти. Навчання в юридичному технікумі не відноситься до такого процесу отримання знань, позаяк цей заклад не забезпечує надання знань та фахової підготовки, що відповідає рівню вищої юридичної освіти.

ОСОБА_1 таких обставин дії відповідача в частині не зарахуванню позивачу його навчання на денній формі в Чернігівському юридичному технікумі в період з 01.09.1990 року до 28.06.1993 року є цілком законними.

Однак, як вбачається з рішення відповідача №1008/05 від 14.09.2017 року відповідач вважає, що з 01.06.2015 року пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру» взагалі не призначаються з огляду на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.15р. № 213.

Таке посилання є неправомірне з огляду на наступне.

01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 № 213-VІІІ.

Пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» було передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно дозаконів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» Закону № 213, Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, (скасувались) зокрема, норми саме Закону України "Прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991 року, щодо пенсійного забезпечення, зокрема і статті 50-1.

Після чого, а саме 15.07.2015 року набрали чинності нові норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначається відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-7, зокрема стаття 86.

Таким чином Пункт 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 не застосовується до виниклих правовідносин в наслідок чого дії Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України викладені в рішенні від 14.09.2017 року №1508/05 в частині посилання на пункт 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 213 від 02.03.2015 року є неправомірними, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5, 77, 139, 245, 246, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 14.09.2017 року №1508/05 в частині посилання на пункт 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 213 від 02.03.2015 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (), (юридична адреса: м. Корюківка, вул.. Вокзальна, 8а, Чернігівської області) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 - судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок гривень) грн.. 00 коп.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Щорський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя З.О.Шаповал