Справа № 826/3620/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 березня 2018 року № 826/3620/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк»
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду по не включенню ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 20.01.2015 № 9985;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позову зазначається, що 20.01.2015 позивачем був розміщений депозитний вклад у Банку в сумі 400 000 грн. на строк по 20.04.2015 згідно договору від 20.01.2015 № 9985. Депозит, як зазначається у позові, був покладений для лікування, позивач є інвалідом 2 групи.

Постановою правління НБУ від 02.03.2015 № 150 Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 51 від 03.03.2015 про введення в Банку тимчасової адміністрації.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає суми відшкодування коштів по вкладам за рахунок ФГВФО.

По невідомим позивачу причинам позивач не була включена в список на відшкодування суми вкладу, однак ФГВФО відповів, що необхідно звертатися до суду.

Позивач, зазначаючи, що є інвалідом 2 групи та мешкає у м. Маріуполь, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України (в редакції до 15.12.2017) просить суд витребував усю інформацію про вклад позивача, виплатах та сумі виплат, які слід здійснити позивачу за рахунок ФГВФО, так як позивач не може отримати таку інформацію.

Враховуючи наведене, позивач просить задовольнити позов.

До позову надано копію договору від 20.01.2015 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая-оn-line у гривнях». Вклад залучається на строк по 20.04.2015. Процентна ставка - 13 %.

Крім того, позивачем надано копію листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06.01.2015 № 24-036-306/16, в якому зазначено, що у зв'язку із прийняттям виконавчою дирекцією Фонду рішення № 275 від 26.11.2015, Фонд з 03.12.2015 продовжує виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Зазначено, що у разі незгоди з рішенням Уповноваженої особи Фонду щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом, позивач має право оскаржити зазначене рішення до суду

Уповноважена особа Фонду заперечила проти позову та зазначила про обставини віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження тимчасової адміністрації.

Крім іншого, звернута увага на те, що відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 № 14, до функцій Уповноваженої особи Фонду належить, зокрема, складання переліку осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні.

Відповідач також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено черговість задоволення вимог кредиторів до неплатоспроможного банку. Зокрема, кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямуються на задоволення вимог кредиторів у визначеній черговості. Відповідно до сьомої черги задовольняються вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку.

Відповідач зазначає, що у зв'язку з тим, що позивача за результатами висновків Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб та Комісії з перевірки відповідності інформації, внесеної до бази даних про вкладників фізичних осіб включено до Переліку осіб, які на індивідуальній основі отримують від Банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, операції щодо виплат було обмежено відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду від 05.10.2015 № 15, а відповідно до вимог ст. 52 Закону № 4452-VI його вимоги до Банку за договорами, якими встановлено індивідуальні умови було включено до сьомої черги.

Уповноважена особа Фонду у запереченнях на позов також зазначає, що укладання договору на індивідуальних умовах підтверджується самим позивачем, додатковою угодою від 20.01.2015 про визначення підвищеної ставки процентів, а також заявою, наданою Банку в день укладання депозитного договору, згідно з якою позивач ознайомлений з нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо невідшкодування коштів за вкладами, залученими на індивідуальних умовах.

Відтак, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Відносно процесуальних дій, вчинених у зв'язку із розглядом справи, слід зазначити, що ухвалами судді Окружного адміністративного суду м. Києва Літвінової А. В. від 10.03.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 30.06.2016. Повістка про виклик до суду, ухвали про відкриття провадження у справі, закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду розміщені на сайті суду. Враховуючи неявку представників у судове засідання, вирішено розглядати справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ухвали судді Літвінової А.В. від 25.04.2017 призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 14.08.2017. У зв'язку з перебуванням судді 14.08.2017 на лікуванні, справу знято з розгляду.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 №5351 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 24.10.2017 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. та розгляд справи по суті призначено на 14.12.2017. Копія ухвали направлена за адресом позивачки, зазначеним у позовній заяві (м. Маріуполь, б-р Б. Хмельницького, 12-24), та отримана особисто позивачкою 02.11.2017, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, станом на 14.12.2017 від позивачки не надійшло будь-яких повідомлень у зв'язку з розглядом справи, у судове засідання позивачка не прибула. Не прибув також і представник відповідача. У зв'язку з цим розгляд справи відкладено на 30.01.2018 та сторонам направлено повістки. Позивачці повістка вручена 23.12.2017, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У той же час, у судове засідання 30.01.2018 сторони не з'явилися, будь-яких повідомлень відносно розгляду справи не подавали.

У зв'язку з цим, слід зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України (в редакції з 15.12.2017) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Враховуючи наведене, а також положення ч. 9 ст. 205 КАС України, вирішено продовжити розгляд справи у письмовому провадженні з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

На підставі постанови правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 „Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення за № 51 про запровадження з 03.03.2015 по 02.06.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 строк здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015 включно.

Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». На виконання даної постанови Національного банку України від 02.10.2015 №664 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації цього Банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування з делегуванням їй всіх повноважень ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначених ст.ст. 37, 38, 51, ч. 1 та 2 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ОСОБА_2 на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Дата публікації про ліквідацію - Газета «Голос України» № 187 (6191) від 08.10.2015.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

У відповідності до ч.1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч.2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 6 - 7 ст.26 Закону № 4452-VI у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

У той же час, відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 26 зазначеного Закону (в редакції на час виникнення спірних відносин), Фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку.

Слід додати, що договір банківського вкладу, про банківське обслуговування, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 2 ст. 633 ЦК України)

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

У даному випадку вбачається, що за умовами публічного договору, який був укладений між позивачем та Банком процентна ставка на суму вкладу складала 13 процентів річних.

У той же час, відповідачем до матеріалів справи надано копію додаткової угоди № 1 від 20.01.2015 до договору № 9985 від 20.01.2015, в якій зазначено, що процентна ставка на суму вкладу становить 14 процентів річних та яка, однак, позивачем до суду не була надана.

Крім того, пункт 2.11. Договору викладено в редакції, в якій зазначено, що підписанням цього договору вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлений з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від Банку за цим договором, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за Вкладом відповідно до цього Договору.

Пунктом 7 цієї додаткової угоди підтверджується отримання її оригіналу позивачем.

Пунктом 3 додаткової угоди визначено, що пункт 2.10 договору відносно того, що сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладом, включаючи відсотки, не може перевищувати граничного розміру відшкодування, що становить 200 000 грн., не застосовується.

В матеріалах справи наявна також копія зави позивача від 20.01.2015 до договору, в якій позивачем зазначено, що її підписанням підтверджується те, що уповноважений представник Банку ознайомив ОСОБА_1 з положеннями Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» в частині обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом.

З наведеного у сукупності вбачається, що відповідно до вищезгаданої додаткової угоди позивачу були встановлені індивідуальні умови у вигляді підвищеної процентної ставки, тобто отримані привілеї та більш сприятливі умови у порівнянні з базовими умовами публічного договору, з чим позивач був ознайомлений. У зв'язку з цим, відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відсутні правові підстави для відшкодування позивачу коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відтак, відсутні підстави для висновку про вчинення відповідачем протиправними дій відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду та, відповідно, відсутні підстави для зобов'язання відповідача включити позивача до такого переліку та, у свою чергу, для надання вказаної інформації до Фонду для організації виплат позивачу сум за вкладом у межах гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивача включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів у розмірі таких сум: 2185,62 грн. - 4 черга; 400000 грн. - 7 черга; 11398,63 грн. - 7 черга. Включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів позивачем не оскаржується.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі з наведених вище підстав.

Позивачем наведені висновки суду не спростовані та не доведено зворотне.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін