Справа № 462/830/18
Суддя: Палюх Н. М.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/830/18
Провадження № 2-а/462/95/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

за участю секретаря Андрушко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, Інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 4 лейтенанта поліції УПП у м. Львові ДПП Чабана Михайла Андрійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

Позивач 16.02.2018р. звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визнати дії інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 4 лейтенанта поліції УПП у м. Львові ДПП Чабана М.А. протиправними, скасувати постанову серії БР №857570 від 10.02.2018р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121-2 КУпАП та закрити адміністративне провадження щодо нього. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.02.2018р. інспектором взводу 2 роти 3 батальйону 4 лейтенанта поліції УПП у м. Львові ДПП Чабаном М.А. було винесено постанову серії БР №857570, згідно якої його визнано винним за ч.2 ст.121-2 КУпАП та оштрафовано на 225 грн., так як він 10.02.2018р., керуючи тролейбусом №5 здійснив зупинку для висадки пасажирів за межами спеціально відведених місць, чим порушив п.15.1 ПДР України. Однак, він Правил дорожнього руху України не порушував, так як близько 14.00 год. 10.02.2018р. він здійснив зупинку для висадки пасажирів на зупинці «Автовокзал». В подальшому до нього підійшов інспектор патрульної поліції, який став складати спірну постанову не за місцем скоєння правопорушення, а в салоні поліцейського автомобіля. На його прохання надати докази правопорушення інспектор патрульної поліції не відреагував і не надав йому можливість дати пояснення та скористатися правовою допомогою. Вважає, що дії інспектора патрульної поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення спірної постанови є протиправними. Оскільки постанова серії БР №857570 від 10.02.2018р. не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, то така є незаконною і підлягає скасуванню,а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 13.03.2018 року призначено розгляд адміністративної справи в порядку спрощенного позовного провадження, з викликом сторін.

Частиною 8 ст. 262 КАС України визначено, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справ із повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.

Позивач в судове засідання не з'явився, але подав заяву, в якій позов підтримує повністю і просить розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився, але подав відзив на позовну заяву, в якому просить в позові відмовити та розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе.

Відповідач - Інспектор взводу 2 роти 3 батальйону 4 лейтенанта поліції УПП у м. Львові ДПП Чабана М.А. в судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе, розглянути справу без його участі.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено судом, відносно позивача 10.02.2018р. винесено постановупро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №857570, за якою ОСОБА_1 о 14.20 год. 10.02.2018р. по вул.Стрийській, 109 у м.Львові, керуючи тролейбусом №5 здійснив зупинку для висадки пасажирів за межами спеціально відведених місць, чим порушив п.15.1 ПДР України, чому ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121-2 КУпАП у вигляді штрафу 225 грн. /а.с.5/, і копію вказаної постанови йому відразу було вручено на руки.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 10.02.2018р. щодо ОСОБА_1 виніс інспектор взводу 2 роти 3 батальйону 4 лейтенанта поліції УПП у м. Львові ДПП Чабан Михайло Андрійович.

Відповідно до ч.2 ст.121-2 КУпАП порушення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, правил зупинки під час здійснення посадки (висадки) пасажирів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п"ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог п.15.1 Правил дорожнього руху України, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Суд приймає до уваги покликання позивача в позовній заяві, що 10.02.2018р. він, керуючи тролейбусом №5 здійснив зупинку для висадки пасажирів по вул.Стрийській, 109 у м.Львові на зупинці «Автовокзал», що також підтверджується оглянутими в судовому засіданні відеозаписами даної події, що були надані до матеріалів справи позивачем.

Суд не приймає до уваги відзив на позовну заяву відповідача, оскільки в такому не наведено належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, що стало наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121-2 КУпАП.

Як вбачається із оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції, при винесенні такої не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та не зазначено мотивів відхилення доводів позивача, на які він посилається як на підставу, що не порушував правил дорожнього руху, яке стосуєтьсязупинки транспортного засобу для висадки пасажирів за межами спеціально відведених місць.

Крім того, відповідачем не було надано до суду жодних матеріалів фото- чи відео зйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази. На яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що інспектором патрульної поліції в порушення вимог чинного законодавства винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та не дотримано процедури розгляду справи згідно КУпАП.

Доводи позивача в позовній заяві про те, що відповідачем було розглянуто адміністративну справу всупереч вимог чинного законодавства, відразу на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив положення ст. 258 КУпАП не можуть бути прийняті судом до уваги через наступне.

Так, відповідно до положеньст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Пунктом 2.3 рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що у частинах першій, другійстатті 258 КпАП Українивизначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

За КпАП України до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають. (ВАСУ справа №К/800/37207/15 від 26 жовтня 2016 року).

Частина третя ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина третя ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

При цьому зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесенихЗаконом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху»та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене, вбачається, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому позовна вимога ОСОБА_1 про визнання дій інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 4 лейтенанта поліції УПП у м. Львові ДПП Чабана М.А. протиправними до задоволення не підлягає.

Посилання позивача в позовній заяві на те, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися його правами, що відповідач порушив вимоги ст.ст.245, 251 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а також те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, судом також до уваги не приймаються, оскільки позивачем не обґрунтовано посилання, яким чином відповідач позбавив його можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Разом з тим, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відсутні пояснення свідків щодо події, які б могли підтвердити факт правопорушення, а відповідачами не надані матеріали відеозйомки, що підтверджують факт вчинення правопорушення, суд вважає, що вина позивача не доведена належними доказами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в ціому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або вразування кожного доказу ( групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що судом не здобуто, а відповідачами не представлено належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 15.1 ПДР України, суд вважає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №857570 від 10.02.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121-2 КУпАП слід скасувати.

Відповідно до ч. 3. п.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 245 КАС України і ст.ст.122, 222, 286, 288 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №857570 від 10.02.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-2 КУпАП скасувати, а адміністративне провадження по цьому факту щодо ОСОБА_1 закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Суддя: