Справа № 810/3124/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2018 року

Київ

справа №810/3124/16

адміністративне провадження №К/9901/1114/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., секретар судового засідання - Титенко М.П., за участю: представник позивача - Величко І.М., представник відповідача - Федоров С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуКиєво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
на постановуКиївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року (суддя А.О. Кушнова)
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року (колегія у складі суддів: О.Є.Пилипенко, О.М.Кузьмишина, С.Б. Шелест)
у справі № 810/3124/16
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКОМ ТРАНС»
доКиєво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРКОМ ТРАНС» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління ДФС в Київській області, правонаступником якої є Києво-Святошинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області, від 24 травня 2016 року №/1135, а також податкове повідомлення-рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 30 вересня 2016 року №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки суб'єкта владних повноважень, викладені в акті перевірки, є безпідставними, оскільки реальність виконання господарських операцій зі спірним контрагентом - з ТОВ «Укртрансоіл-2009» підтверджується оформленими належним чином первинними документами.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, залишеною без змін Київського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року, задоволено позовні вимоги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що висновки контролюючого органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Укртрансоіл-2009» є формальними та необ'єктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як то передбачено пунктом 73.5 статті 75 Податкового кодексу України, а на обставинах, які не мають безпосереднього значення для формування податкових зобов'язань та податкового кредиту.

А також дійшов висновку, що на момент прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень у даній справі, у контролюючого органу не було правових підстав для накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків через повторне протягом 1095 днів визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, оскільки грошове зобов'язання було неузгодженим внаслідок судового оскарження податкових повідомлень-рішень від 16 березня 2016 року №/447 та №/448, прийнятих на підставі висновків акта перевірки від 02 вересня 2015 року №1704/10-37/2201/38510873, до Київського окружного адміністративного суду (справа №810/1246/16).

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з'ясування обставин справи.

В письмовому відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у період з 16 березня 2016 року по 05 квітня 2016 року посадовими особами ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та згідно наказу від 16 березня 2016 року № 66 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Парком-Транс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з податку на прибуток за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Результати перевірки оформлені актом від 12 квітня 2016 року №434/10-37-22-02/38510873, висновками якого встановлені порушення ТОВ «Парком-Транс»:

- підпункту 212.1.1 пункту 212.1 статті 212, статті 213, статті 216 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено акцизний податок на суму 99956620,41 грн.;

- пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 19991324,00 грн.;

- пунктів 44.3, 44.6 статті 44, підпункту 14.1.36, пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Укртрансоіл-2009» на суму 6048016,00 грн..

- пункту 198.3 статті 198, пункту 201.1 статті 200, у результаті чого занижено податок на додану вартість за вересень 2015 року по взаємовідносинам з ТОВ «БРСМ-Нафта» на суму 25317,00 грн.

Висновок контролюючого органу про заниження податку на додану вартість та акцизного податку зводиться до відсутності документального підтвердження реальності господарських операцій позивача з ТОВ «Укртрансоіл-2009» з поставки позивачеві паливно-мастильних матеріалів відповідно до умов договору комісії від 31 жовтня 2014 року №31-К, у зв'язку з чим контролюючий орган дійшов висновку, що реалізовані у період з липня по жовтень 2015 року у рамках договору комісії паливно-мастильні матеріали були вироблені безпосередньо позивачем та не оподатковані акцизним податком у порядку, встановленому підпунктом 212.1.1 пункту 212.1 статті 212, статі 213, статті 216 Податкового кодексу України.

За наведених підстав контролюючий орган дійшов висновку про заниження позивачем податку на додану вартість внаслідок не включення до оподатковуваних операцій з ПДВ сум акцизного збору.

Також контролюючий орган стверджував про фіктивність (безтоварність) господарських операцій позивача з ТОВ «БРСМ-Нафта» з поставки будівельних робіт згідно договору підряду від 11 травня 2015 року №11/05/15, за наслідками яких позивач сформував податковий кредит у розмірі 25317,00 грн.

На підставі акта перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 24 травня 2016 року:

- № /1135, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з акцизного податку на суму 149934930,62 грн., у тому числі 99956620,41 грн. за основним платежем та 49978310,21 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- № /1137, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 39096985,50 грн., у тому числі 26064657,00 грн. за основним платежем та 13032328,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Внаслідок оскарження прийнятих відповідачем спірних рішень в адміністративному порядку, рішенням Державної фіскальної служби України від 14 вересня 2016 року №2001616/99-99-11-02-01-15 податкове повідомлення-рішення від 24 травня 2016 року № /1137 скасовано у частині визначення податкових зобов'язань та штрафних санкцій внаслідок невизнання податкових наслідків за взаємовідносинами ТОВ «Парком Транс» з ТОВ «БРСМ-Нафта». Водночас податкове повідомлення-рішення від 24 травня 2016 року № /1135, яким позивачу визначені грошові зобов'язання з акцизного податку, залишено без змін, а скаргу позивача у цій частині - без задоволення.

На підставі акта перевірки та з урахуванням названого рішення Державної фіскальної служби України, Києво-Святошинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 30 вересня 2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 39059010,00 грн., у тому числі 26039340,00 грн. за основним платежем та 13019670,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що 31 жовтня 2014 року між ТОВ «Парком Транс» як Комісіонером та ТОВ «Укртрансоіл-2009» як Комітентом укладено договір комісії №31-К, у порядку та на умовах якого Комісіонер зобов'язувався за дорученням Комітента за комісійну плату реалізувати за рахунок Комітента, але від свого імені продукцію, кількість, якість та мінімальна ціна якої наведена у специфікації до договору (т.1, а.с. 195-198).

Згідно умов названого договору Комісіонер зобов'язувався прийняти у Комітента товар, призначений для реалізації, та вжити необхідних заходів для його збереження (пункти 2.1.2, 3.1.1). Сторони домовились, що передача товару Комітентом Комісіонеру на комісію здійснюється за актами приймання-передачі або видатковими накладними про передачу товару на комісію засобами та за рахунок Комітента (пункт 5.1 договору зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 01листопада 2014року) (т.3, а.с.146-147).

Відповідно до пункту 5.2 договору №31-К за домовленістю Комісіонер може передати товар на зберігання Комітенту за договором відповідального зберігання до його продажу.

Згідно пунктів 5.3-5.4 цього ж договору продаж товару Комісіонером покупцю може здійснюватись на умовах доставки товару у місце поставки, вказане покупцем. Транспортування товару від місця зберігання до місця поставки здійснюється засобами та за рахунок Комітента. Вартість транспортування включена у ціну товару.

На виконання умов договору комісії від 31 жовтня 2014 року №31-К у липні та серпні 2015 року ТОВ «Укртрансоіл-2009» передало ТОВ «Парком Транс» паливно-мастильні матеріали (бензин, дизельне паливо, газ скраплений) на загальну суму 36217889,24 грн., що підтверджується видатковими накладними (т.1, а.с. 199-208). За фактом відвантаження товарів ТОВ «Укртрансоіл-2009» виписало та зареєструвало податкові накладні на загальну суму 36217889,24 грн., у тому числі ПДВ 6036314,88 грн. (т.1, а.с. 209-228).

В оплату за поставлені нафтопродукти та газ скраплений, позивач відповідно до платіжних доручень перерахував на користь ТОВ «Укртрансоіл-2009» кошти на загальну суму 36217889,24грн., що підтверджується платіжними дорученнями з відмітками банку про їх виконання (т.1, а.с. 230-250).

Суму податку на додану вартість у розмірі 6036314,88 грн. за вказаними податковими накладними включено позивачем до складу податкового кредиту відповідного періоду, про що свідчать Додатки 5 до податкових декларації з ПДВ (т.2, а.с. 65-117).

Передача паливно-мастильних матеріалів здійснювалась за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Переяславське, вул. Шевченка, 1а та вул. Шевченка, 1б, де розташовані резервуари для зберігання бензину, дизельного палива та скрапленого газу, а також відповідне обладнання, що орендується позивачем у ТОВ «БРСМ-Нафта» за договорами оренди від 01.12.2014 №01/12/14-3 та від 01.12.2014 №01/12/14-4.

На підставі договорів оренди від 01 грудня 2014 року №01/12/14-3 та №01/12/14-4 ТОВ «БРСМ-Нафта» передало у строкове платне користування ТОВ «Парком Транс» нерухоме майно - резервуари, що розташовані за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Переяславське, вул. Шевченка, 1а (т.2, а.с. 118-121), а також ємності для збереження, вагон-цистерни, ємності залізничних цистерн, котли цистерн, що розташовані за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Переяславське, вул. Шевченка, 1б.

Судами також встановлено, що переміщення паливно-мастильних матеріалів від ТОВ «Укртрансоіл-2009» до ТОВ «Парком Транс» здійснювалось перевізником ТОВ «Торггруп» за замовленням ТОВ «Укртрансоіл-2009», що підтверджується товарно-транспортними накладними, які містять вичерпні відомості про автомобіль, яким здійснювалось перевезення, найменування та марку паливно-мастильного матеріалу, номер резервуару, об'єму паливно-мастильних матеріалів, методу визначення маси, маси паливно-мастильного матеріалу (т.5, а.с. 35-74).

При цьому, з огляду на наявність договорів оренди ТОВ «БРСМ-Нафта» та взявши до уваги пояснення позивача, суди дійшли висновку, що хоча зберігання товару позивачем та його контрагентом здійснювалось на території однієї нафтобази, однак дійсний рух активів між учасниками досліджуваних операцій відбувся, оскільки розподіл резервуарного парку між орендарями здійснено таким чином, що резервуари кожного з орендарів, у тому числі ТОВ «Парком Транс» та ТОВ «Укртрансоіл-2009», є відокремленими та не пов'язаними між собою. Передача паливно-мастильних матеріалів з резервуарів у межах нафтобази здійснювалась шляхом закачування нафтопродуктів в автоцистерну та наступного зливу ПММ до іншого резервуару через зливно-наливну естакаду. Паливно-мастильні матеріали згідно договору передавались на комісію у місцях зберігання, що належать ТОВ «Укртрансоіл-2009», та відвантажувались у резервуари ТОВ «Парком Транс», яке у свою чергу здійснювало поставку товару на користь третіх осіб - покупців.

Приймання паливно-мастильних матеріалів за кількістю та якістю здійснювалось на підставі вказаних товарно-транспортних накладних та паспортів якості уповноваженими (посадовими) особами позивача згідно довіреностей, складених відповідно до абзацу 3 пункту 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (зі змінами та доповненнями) (т.3 а.с.142-145).

Якість та походження поставлених у рамках договору комісії від 31 жовтня 2014 року №31-К паливно-мастильних матеріалів підтверджується паспортами якості та сертифікатами відповідності, копії яких наявні у матеріалах справи (т.5, а.с. 77-80).

Окрім того, між ТОВ «Парком Транс», як покупцем, та ТОВ «Укртрансоіл-2009», як продавцем, укладено договір купівлі-продажу №44 від 01 квітня 2015 року(т.2, а.с. 203-204), на виконання умов якого ТОВ «Парком Транс» поставлено паливно-мастильні матеріали, а саме - нафтовий напівфабрикат на загальну суму 70207,06 грн., що підтверджується видатковою накладною (т.2, а.с. 205). За фактом відвантаження товару ТОВ «Укртрансоіл-2009» виписало та зареєструвало податкову накладну (т.2, а.с. 206-207). Вказані нафтопродукти були оплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням (т.2, а.с. 208-209). Суму податку на додану вартість у розмірі 11701,18 грн. за вказаною податковою накладною включено позивачем до складу податкового кредиту відповідного періоду, про що свідчить Додаток 5 до податкової декларації з ПДВ (т.2, а.с. 65-117).

При виконанні вказаного договору купівлі-продажу фізичного переміщення нафтового напівфабрикату не відбувалось, оскільки попередньо придбаний товар був переданий ТОВ «Укртрансоіл-2009» позивачеві на відповідальне зберігання на підставі договору зберігання №43 від 31 березня 2015 року (т.2, а.с. 198-200). Згідно вказаного договору ТОВ «Укртрансоіл-2009» передало на зберігання позивачеві нафтопродукти, у тому числі нафтовий напівфабрикат у загальній кількості 290,104 тонн, що підтверджується актом прийому-передачі товару на відповідальне зберігання (т.2, а.с. 201).

Судами також встановлено, що у день продажу переданих позивачеві на відповідальне зберігання нафтопродуктів вказані нафтопродукти були повернуті з відповідального зберігання, що підтверджується актом повернення товару з відповідального зберігання (т.2, а.с. 202). Фактична наявність нафтового напівфабрикату, що був переданий ТОВ «Укртрансоіл-2009» на відповідальне зберігання відповідачеві та поставленого у подальшому згідно договору купівлі-продажу, підтверджується актом інвентаризації, який складено та підписано за участю представника податкового органу (т.2, а.с. 212).

Придбаний у ТОВ «Укртрансоіл-2009» нафтовий напівфабрикат був реалізований позивачем на користь ТОВ «Нафтотрейд-2015», що підтверджується договором купівлі-продажу №2907/1-15 від 05 липня 2015 року, видатковою накладною та податковою накладною (т.5, а.с. 83-89).

Вирішуючи спір, суди звернули увагу на те, що під час перевірки відповідачем не було встановлено дефектів у правовому статусі контрагента позивача, як-то відсутність ТОВ «Укртрансоіл-2009» за місцезнаходженням як станом на момент здійснення спірних фінансово-господарських операцій, так і станом на момент перевірки; наявність зафіксованих у будь-якій формі пояснень посадових осіб ТОВ «Укртрансоіл-2009», у яких останні заперечували б факт складання первинних документів від імені ТОВ «Укртрансоіл-2009», чи свою причетність до господарської діяльності ТОВ «Укртрансоіл-2009», кримінальних проваджень за фактами фіктивного підприємництва відносно таких осіб тощо.

А висновки відповідача про безтоварність розглядуваних фінансово-господарських операцій позивача та ТОВ «Укртрансоіл-2009» фактично ґрунтуються на доводах про відсутність документального підтвердження фізичного переміщення паливно-мастильних матеріалів під час виконання договору комісії та висновках документальних перевірок ТОВ «Укртрансоіл-2009», призначених на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України згідно постанови слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області від 10 березня 2015 року та від 19 липня 2015 року та оформлених актами перевірок від 18 травня 2015 року №1052/10-16-22-02/38274072 та від 12 серпня 2015 року №1628/10-16-22-02/38274072. Втім, на момент розгляду і ухвалення рішення у цій справі, податкові повідомлення-рішення на підставі цих актів перевірок не складались.

Разом з цим, апеляційний суд врахував, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не надано жодних доказів того, що товари, які були поставлені позивачеві на виконання умов договору комісії були виготовлені позивачем самостійно або обліковувались на складі позивача до відображення у бухгалтерському обліку спірних господарських операцій, чи були придбані у інших суб'єктів господарювання.

Транспортування товару переданого позивачеві на виконання умов договору комісії підтверджено товарно-транспортними накладними, які відповідають типовій формі №1-ТТН, затвердженій Інструкцією №281, містять усі обов'язкові реквізити, у повній мірі розкривають зміст та обсяг господарської операції, дозволяють однозначно ідентифікувати осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та їх складання. Відомості, зазначені у вказаних товарно-транспортних накладних відповідають умовам укладеного договору комісії.

Суди також дійшли висновків про непідтвердження порушення позивачем підпункту 212.1.1 пункту 212.1 статті 212, статей 213 та 216 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено акцизний податок на суму 99956620,41 грн., та пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 19991324,00 грн., оскільки факти заниження позивачем акцизного податку та податку на додану вартість у вказаній частині зводяться до відсутності документального підтвердження реальності господарських операцій позивача з ТОВ «Укртрансоіл-2009» з поставки позивачеві паливно-мастильних матеріалів відповідно до умов договору комісії. В ході судового розгляду справи було встановлено, що період, який підлягав перевірці, не охоплює той період, в якому відбувались господарські операції між ТОВ «Парком Транс» та ТОВ «Укртрансоіл-2009» з приймання-передачі товару на комісію, в обсягах реалізованих позивачем паливно-мастильних матеріалів у період з липня по жовтень 2015 року, а висновки контролюючого органу були зроблені без дослідження первинних бухгалтерських документів, складених в результаті здійснення таких господарських операцій.

Насамкінець суди попередніх інстанцій відзначили, що на момент прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень у даній справі, у контролюючого органу не було правових підстав для накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків через повторне протягом 1095 днів визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, оскільки грошове зобов'язання було неузгодженим внаслідок судового оскарження податкових повідомлень-рішень від 16 березня 2016 року №/447 та №/448, прийнятих на підставі висновків акта перевірки від 02 вересня 2015 року №1704/10-37/2201/38510873, до Київського окружного адміністративного суду (справа №810/1246/16).

Однак, касаційний суд вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними, та такими, що зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з судових рішень, суди не досліджували ТТН в контексті змісту та обсягу операцій з придбання нафтопродуктів та газу, їх переміщення з пункту відвантаження у пункт призначення, а лише обмежились висновками про їх відповідність формі 1-ТТН.

Проте, наявні у справі ТТН містять інформацію, яка вказує лише на внутрішнє переміщення нафтопродуктів ТОВ «ПАРКОМ ТРАНС» в межах нафтобази, які орендує сам Позивач та в межах резервуарів і ємностей, що розташовані за однією адресою.

Приймаючи рішення у даній справі, суди попередніх інстанцій не надали юридичної оцінки і доводам відповідача щодо підтвердження товарно-транспортними накладними лише факту внутрішнього переміщення нафтопродуктів в межах нафтобази, а також про те, що реалізовані позивачем у період з липня по жовтень 2015 року у рамках договору комісії паливно-мастильні матеріали були вироблені безпосередньо позивачем та не оподатковані акцизним податком.

Між тим, повнота з'ясування обставин, що входять до предмета доказування при розгляді судом цього адміністративного позову, з урахуванням доводів податкового органу, що товари поставлені позивачеві були виготовлені ним самостійно, вимагає від судів встановлення обставин щодо руху цього товару, яким чином та за яких умов цей товар транспортувався.

За наведених обставин, судам слід ретельно з'ясувати характер та зміст спірних операцій між позивачем та ТОВ «Укртрансоіл-2009», дослідити не лише договори укладені з останнім, а також інші укладені на його реалізацію первинні документи, пов'язані з їх виконанням та які належить складати залежно від певного виду господарської операції, в сукупності з іншими доказами, і на підставі цього зробити вмотивований висновок про те, чи відбувся дійсний рух активів між учасниками відповідних операцій, а також встановити наявність зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) з понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку та використання цих товарів у господарській діяльності. При цьому, при дослідженні даних про рух активу з'ясувати яким чином транспортувався товар і до ТОВ «Укртрансоіл-2009» та встановити джерело походження цього товару.

У зв'язку з чим також підлягають встановленню обставини щодо обсягів нафтопродуктів самостійно виготовлених позивачем у спірний період, з яких задекларовано та сплачено акцизний податок, придбаних та реалізованих ним.

Відповідно підлягають дослідженню доводи податкового органу щодо перевищення обсягів реалізації позивачем бензину моторного марки А-95, бензину моторного марки А-92, газу скрапленого та дизпалива порівняно з обсягами, зазначеними в прибуткових накладних та ВМД.

Окрім того, судами попередніх інстанцій було встановлено, що висновки податкового органу про безтоварність фінансово-господарських операцій позивача та ТОВ «Укртрансоіл-2009» ґрунтуються також на висновках документальних перевірок ТОВ «Укртрансоіл-2009», які були призначені на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України згідно постанови слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області від 10 березня 2015 року та від 19 червня 2015 року (№0000004 та №0000117).

При цьому, судами попередніх інстанцій в судових рішеннях було відзначено лише про відсутність кримінальних проваджень за фактами фіктивного підприємництва відносно посадових осіб ТОВ «Укртрансоіл-2009» та відсутність відомостей про те, що останні заперечували б факт складання первинних документів від імені ТОВ «Укртрансоіл-2009» чи свою причетність до господарської діяльності ТОВ «Укртрансоіл-2009».

В той же час, як вбачається з вказаних постанов ТОВ «Укртрансоіл-2009» здійснювало виготовлення палива без реєстрації платником акцизного податку.

Встановлення даних обставин є важливим для правильного вирішення даної справи по суті в частині доведення обставин щодо походження нафтопродуктів та донарахування акцизного податку.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити касаційним судом правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З огляду на викладене, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області задовольнити частково.

2. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

3. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді І.А.Васильєва
С.С.Пасічник