Справа № 820/1171/18
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 р. № 820/1171/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Ізюмського комунального виробничого водопровідно - каналізаційного підприємства до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2018 року Ізюмське комунальне виробниче водопровідно каналізаційне підприємство звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просить суд, з підстав протиправності рішення скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 06 лютого 2018 року на суму 7123 грн. 21 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06 лютого 2018 року винесене, на думку позивача, з порушенням діючого законодавства та підлягає скасуванню.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача, не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Просив розглядати справу без участі представника позивача.

В судове засідання представник відповідача прибув, проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області була проведена камеральна перевірка Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства з питання дотримання термінів сплати податкових зобов'язань з рентної плати за спеціальне використання води.

За результатами проведеної перевірки ГУ ДФС у Харківській області складено Акт «Про результати камеральної перевірки Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства (п.н. 24673063), з питання дотримання термінів сплати податкових зобов'язань з рентної плати за спеціальне використання води» №667/20-40-12-08-20/24673063 від 18.01.2018 року (далі по тексту Акт перевірки).

Згідно висновків вищевказаного Акту перевірки дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобовязань по рентній платі за спеціальне використання води за період з 19.11.2013 року по 31.10.2017 року по звітному розрахунку з рентної плати за спеціальне використання води за III квартал 2013 року та за період з 20.12.2013 року по 31.10.2017 року по уточнюючому розрахунку за III квартал 2013 року, чим порушено п. 328.4 ст. 328 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями (в редакції ПКУ, що діяла до 01.01.2015 року), п. 257.5 ст.257 Податкового Кодексу (в редакції ПКУ, що діє після 01.01.2015 року).

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06 лютого 2018 року, яким позивачу нараховані штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну сплату ренти за спеціальне використання води на суму 7123,21 грн.

Підставою для нарахування штрафних (фінансових) санкцій слугував висновок податкового органу про порушення позивачем п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України внаслідок несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобовязань з рентної плати за спеціальне використання води.

На думку податкового органу, перебіг строку у спірних правовідносинах розпочався з дня, наступного за днем фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, а не з наступного дня після збігу встановленого законом граничного терміну сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

В акті перевірки № 667/20-40-12-08-20/24673063 від 18 січня 2018 року відповідач посилається на податкові декларації позивача, якими було самостійно визначено податкове зобов'язання по сплаті ренти за спеціальне використання води починаючи з 24 жовтня 2013 року по 20 грудня 2013 року, сума яких склала 36764,55 грн.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п. 58.2 ст. 58 вказаного Кодексу).

Згідно з п. 102.1 ст. 102 зазначеного Кодексу контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно приписів п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податкiв зобов'язаний самостiйно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданiй ним податковiй декларацiї, протягом 10 календарних днiв, що настають за останнiм днем вiдповiдного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларацiї, крiм випадкiв, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у 2017 році сплачено заборгованість з рентної плати за спеціальне використання води в розмірі 36764,55 грн.

Виходячи зі змісту положень п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

На думку податкового органу, позивач затримав сплату заборгованості зі сплати ренти за спеціальне використання води більш ніж на 30 днів, у звязку з цим йому були нараховані штрафні санкції в розмірі 20 відсотків від суми заборгованості, а саме сума вищезазначеної штрафної санкції становить 7123,21 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.154 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг в міжнародних правовідносинах - грошове зобов'язання з урахуванням штрафних санкцій, пені за їх наявності та витрат, пов'язаних з його стягненням, несплачене в установлений строк, що на підставі відповідного документа іноземної держави є предметом стягнення, яке може бути звернуто відповідно до міжнародного договору України.

Приписами п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з п.п. 14.1.265 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З вищевказаних норм права вбачається, що сума штрафних санкцій за приписами Податкового кодексу України є складовою податкового зобов'язання. Отже на штрафні санкції поширюється строк давності, встановлений ст. 102 Податкового кодексу України.

Оскільки перевірка позивача проводилась щодо податкових зобов'язаннь по сплаті ренти за спеціальне використання води за ІІІ квартал 2013 року, штрафні санкції за несвоєчасну сплату зобовязань повинні бути нараховані за період 1095 днів.

Таким чином, штрафні санкції за період - ІІІ квартал 2013 року не підлягають нарахуванню, оскільки, вони знаходяться поза межами граничного строку сплати грошових зобов'язань передбаченого п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.02.2015 року К/800/26701/13.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06 лютого 2018 року діяв, не на підставі та не у спосіб передбачені чинним законодавством України, що дає суду підстави вважати таке рішення таким, що підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Ізюмського комунального виробничого водопровідно - каналізаційного підприємства (, 64303, Харківська область, м. Ізюм, вул. Чумацька, 11) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № НОМЕР_1 від 06 лютого 2018 року на суму 7123 грн. 21 коп.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Ізюмського комунального виробничого водопровідно - каналізаційного підприємства (, 64303, Харківська область, м. Ізюм, вул. Чумацька, 11) сплачений судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 22.03.2018 року.