Справа № 820/817/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
26 березня 2018 р. № 820/817/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про припинення виплати з 16.03.2016 належного пенсійного забезпечення, яке викладено у листах Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.06.2017 №1067/В-14 та від 20.11.2017 №2451/В-14;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про утримання надміру виплачених сум пенсій з 16.03.2016 по 06.01.2017, у розмірі 23795,51 грн., яке викладено у листах Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.06.2017 №1067/В-14 та від 20.11.2017 №2451/В-14;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повернути кошти, які не були виплачені з належного пенсійного забезпечення з березня 2017 року в сумі 23795,51 грн.;

- заборонити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області відрахування з моменту набрання рішення суду законної сили та утримуватися від дій пов`язаних з відрахуванням з належного пенсійного забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.06.2017 №1067/В-14 та від 20.11.2017 №2451/В-14 є незаконними та такими, що підлягають скасуванню та для відновлення порушених прав просить зобов`язати відповідача повернути кошти та утримуватися від дій, пов`язаних з відрахуванням з належного пенсійного забезпечення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2018 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Запропоновано відповідачу подати до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали відзив на позов та докази на обґрунтування відзиву, а також докази направлення відзиву позивачу.

Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Представник відповідача надав до суду відзив, зі змісту якого вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області діяло в межах та на підставі наданих йому повноважень, відтак підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Позивач також скористався своїм правом на подачу відзиву, та 21.03.2018 р. подав відповідь на відзив.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується наявною в матеріалах справ копією посвідчення (а.с.25).

З матеріалів справи встановлено, що згідно з довідкою Харківського обласного військового комісаріату від 01.04.2015 № 597 позивача призвано на військову службу з 20.03.2015 р. на особливий період відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 р. № 15/2015 «Про часткову мобілізацію».

На виконання вимог Закону України від 06 жовтня 2015 року «Про внесення змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 16.03.2016 р. між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира ВЧ НОМЕР_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу(а.с.21-22).

Відповідно до п. 3 контракту цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на 6 місяців.

Крім того, 16.09.2016 р. між позивачем та Міністерством оборони України в особі командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підписано контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу(а.с.23-24).

У зв`язку з підписанням позивачем вказаних вище контрактів, пенсійним фондом було зменшено розмір пенсії та відповідно до довідки №129 від 12.03.2018 р. частина нарахованої позивачу пенсії утримувалась з підстав переплати.

Позивач звернувся з заявою до пенсійного фонду, за результатами розгляду якої пенсійний фонд листом від 09.06.2017 р. повідомив ОСОБА_1 , що у зв`язку з тим, що контракти про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України не місять інформації щодо умов прийняття на військову службу, визначені у п. 3 ст. 2 Закону, підстави для виплати пенсії позивачу у період служби за цими контрактами відсутні (а.с.13-14).

Як вбачається з довідки, що видана військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 проходив військову службу у Харківському обласному військовому у комісаріаті і уклав під час дії особливого періоду контракт на проходження військової служби в Збройних Силах України на 6 місяців (з 16.03.2016 р. по 15.09.2016 р. - з 16.09.2016 р. по 15.03.2017 р. та з 16.03.2017 р. по 15.09.2017 р.) до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію відповідно до ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(а.с.19).

З огляду на проходження військової служби в Збройних Силах України, позивач 06.11.2017 р. повторно звернувся до пенсійного фонду з заявою, в якій просив поновити виплату пенсії в повному обсязі(а.с.16-18).

Листом від 20.11.2017 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повідомлено позивача, що виплату пенсії було призупинено, а за період з 16.03.2016 р. по 06.01.2017 р. виникла переплата пенсії в сумі 23795,51 грн. На виконання Закону №1769 виплату Вашої пенсії поновлено з 07.01.2017 року(а.с.15).

Як встановлено судом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 27.02.2017 р. прийнято рішення №77 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, згідно з яким у період з 01.03.2016 р. по 31.01.2017 р. утворилась переплата пенсії позивача розмірі 23795,51 грн. також, вказаним рішення вирішено здійснювати стягнення з пенсії позивача в розмірі 20 % пенсії щомісячно до повного погашення переплати.

Не погоджуючись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється.

В силу ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За змістом ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше 11 місяців, осіб, звільнених з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється шість місяців. Строк проходження військової служби для таких військовослужбовців може бути продовжено за новими контрактами на шість місяців або на строки, визначені ч. 4 цієї статті. У разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково.

При цьому, терміни контрактів про проходження військової служби у Збройних Силах України, які передбачені поза межами дії особливого періоду, починаються з терміну 1 рік, а контракти терміном на 6 місяців передбачені лише в межах особливого періоду існування кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, який розпочався з моменту оголошення рішення про проведення мобілізації.

Таким чином, всі контракти про проходження військової служби у Збройних Силах України, укладені терміном на 6 місяців є такими, що укладаються у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці і не існують поза межами особливого періоду, а отже на всіх осіб, які уклали такі контракти мають розповсюджуватись норми ч. 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і виплата пенсійного забезпечення таким особам, якщо вони отримують пенсію за вказаним Законом, не має припинятись.

Слід вказати, що позивач звернувшись з даним позовом просить суд, зокрема, визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про припинення виплати з 16.03.2016 належного пенсійного забезпечення, яке викладено у листах Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.06.2017 №1067/В-14 та від 20.11.2017 №2451/В-14 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про утримання надміру виплачених сум пенсій з 16.03.2016 по 06.01.2017, у розмірі 23795,51 грн., яке викладено у листах Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.06.2017 №1067/В-14 та від 20.11.2017 №2451/В-14.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 24.03.2016 р. по справі К/800/12368/14, зазначив, що у випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права. Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що листи від 09.06.2017 №1067/В-14 та від 20.11.2017 №2451/В-14, які позивач просить визнати незаконними та скасувати, місять інформативний характер та не є рішеннями суб`єкта владних повноважень.

Натомість саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.02.2017 р. №77 вирішено здійснювати стягнення з пенсії позивача у розмірі 20 % пенсії щомісячно до повного погашення переплати.

Таким чином, позивачем обрано не належний спосіб захисту своїх порушених прав.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що з метою відновлення прав позивача, належить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що полягають у призупиненні виплати пенсії ОСОБА_1 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.02.2017 р. №77 про стягнення сум пенсії виплачених надміру.

Щодо частини позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повернути кошти, які не були виплачені з належного пенсійного забезпечення з березня 2017 року в сумі 23795,51 грн., судом встановлено наступне.

Як встановлено судом з довідки від 12.03.2018 р. з пенсії позивача утримано 7364,12 грн. та залишок боргу по переплаті пенсії складає 16431,39 грн.

Вказана вище частина вимог про повернення коштів в сумі 23795,51 грн., є необґрунтованою, оскільки з пенсії позивача, включаючи березень 2018 р., утримано суму у розмірі 7364,12 грн. Суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 коштів у розмірі 7364,12 грн., які були утримані на виконання рішення від 27.02.2017 р. №77 про стягнення сум пенсії виплачених надміру.

Також позивач просить суд заборонити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області відрахування з моменту набрання рішення суду законної сили та утримуватися від дій пов`язаних з відрахуванням з належного пенсійного забезпечення.

Вказана вимога позивача є вимогою на майбутнє.

До того ж, судом не встановлено обґрунтованих підстав вважати, що за результатами скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.02.2017 р. №77, відповідач буде продовжувати щомісячно утримувати частину коштів з пенсії позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась з відповідним позовом до суду. Тобто, лише порушене право підлягає захисту, а не ті права та інтереси які, можливо, у майбутньому будуть порушені.

Рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні вказаної частини вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 257, 258, 262, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що полягають у призупиненні виплати пенсії ОСОБА_1 .

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.02.2017 р. №77 про стягнення сум пенсії виплачених надміру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 коштів у розмірі 7364,12 грн., які були утримані на виконання рішення від 27.02.2017 р. №77 про стягнення сум пенсії виплачених надміру.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1600.0 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сагайдак В.В.