Справа № 2а-3036/11
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-3036/11 Суддя (судді) першої інстанції: Лисюк О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Баришівської районної ради Київської області на постанову Баришівського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська друкарня" до Комунального підприємства "Баришівське бюро технічної інвентаризації", Баришівської селищної ради Київської області про скасування рішення селищної ради та визнання свідоцтва на право власності недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся в Баришівський районний суд Київської області з позовом, в якому просив визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області від 14.06.2007 № 82, визнати недійсним Свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 25 червня 2007 року серії НОМЕР_1.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаною постановою, особа, яка не брала участі у справі - Баришівська районна рада Київської області, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на час вирішення спору судом першої інстанції апелянт мав належним чином зареєстроване право власності на об'єкт нерухомості по вулиці Леніна, 20, натомість позивач такого права власності не мав, як і немав документів необхідних для реєстрації такого права. Зокрема, апелянт зазначає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували право власності останнього на приміщення редакції з підсобними будівлями і спорудами або придбання спірного приміщення.

Крім того, апелянт наголошує на неналежність розгляду данного спору в порядку адміністративного судочинства.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у яких останній підтримує правову позицію суду першої інстанції та зазначає, що правочин щодо набуття товариством права власності на спірне майно є чинним та не визнавався недійсним в установленому законодавством порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що МПП «Реал» було викуплено з державної власності цілісний майновий комплекс товариством покупців - членів трудового колективу підприємства, відповідно до Договору №56-МП-КВ від 31.10.1995, Свідоцтво на право власності цілісного майнового комплексу МПП «Реал» реєстраційний номер 26ЖП-КВ від 21 грудня 1995 року, видано Регіональним відділенням по Київській області ФДМ України (а.с.26).

В червні 1996 року МПП «Реал» було реорганізовано в ЗАТ «Баришівська друкарня», а в липні 2000 року в ТОВ «Баришівська друкарня».

Однак, в подальшому виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Київської області було винесено рішення про № 82 від 14 червня 2007 року «Про дозвіл на видачу свідоцтва про право власності на будівлю редакції з підсобними будівлями і спорудами», яким доручено Баришівському Бюро технічної інвентаризації Київської області сформувати текст свідоцтва на право власності на будівлю редакції з підсобними будівлями і спорудами в смт. Баришівка по вул. Леніна, 20 Київської області на Громаду району та дозволено Баришівському БТІ Київської області зареєструвати свідоцтво про право власності в установленому порядку на праві комунальної форми власності.

На підставі вказаного рішення було видано Свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 25.06.2007 року, яке підписане селищним головою Коцюрбієм В.В., відповідно до якого власністю Громади району є нежитлова будівля (редакція з підсобними будівлями і спорудами), а саме - адміністративна будівля А-1 та гараж Б-1 за адресою: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Леніна, 20 (а.с.20).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Баришівська друкарня» було незаконно позбавлене права власності на частину будівель, що розташовані за адресою смт. Баришівка Київської область, вул. Леніна, 20, а тому рішення виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області №82 від 14 червня 2007 року та свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 25.06.2007 року серії НОМЕР_1 є незаконними і підлягають до скасування.

Наразі, суд першої інстанції, відкриваючи провадження та вирішуючи зазначений спір по суті, виходив з того, що даний спір віднесений до адміністративної юрисдикції.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 12 ч. 1 р. VII Перехідних положень вказаної редакції КАС України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 4 КАС України (тут та далі в редакції чинній на час вирішення спору судом першої інстанції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначається ст.17 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Наразі, чинне на час вирішення судом першої інстанції спору законодавство не містило визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір.

Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. При цьому, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив скасувати рішення виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області від 14.06.2007 № 82, визнати недійсним Свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 25 червня 2007 року серії НОМЕР_1.

Так, рішенням виконавчого комітету Баришівської районної ради депутатів трудящих від 13 червня 1973 року № 185 «Про передачу будівлі районної редакції газети «Баришівські вісті» та районної друкарні в смт. Баришівка по вулиці Комсомольській, № 35 на баланс районного вузла зв'язку, будівлю колишнього вузла зв'язку по вулиці Леніна на баланс редакції газети «Баришівські вісті» та районної друкарні» надано дозвіл районній редакції газети «Баришівські вісті» та районної друкарні на передачу будівлі в смт. Баришівка по вулиці Комсомольській, № 35, яка знаходиться на їхньому балансі на баланс районного вузла зв'язку, а районному вузлу зв'язку надано дозвіл на передачу будівлі по вулиці Леніна на баланс районній редакції газети «Баришівські вісті» та районної друкарні Київського обласного управління у справах видавництва, поліграфії та книжкової продукції ( а.с.87).

Відповідно до Свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 25 червня 2007 року серії НОМЕР_1 право комунальної власності на адміністративну будівлю А-1 та гараж Б-1 за адресою: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Леніна, 20 зареєстровано за громадою району.

Приміщення редакції з підсобними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Київський шлях (колишня - Леніна) будинок № 20 в смт. Баришівка Київської області перебувало на обліку як комунальне майно, відповідно до рішення Баришівської районної ради від 27 жовтня 2011 року № 257-11-06, яким затверджено (пункт 4 рішення) уточнений перелік об'єктів та підприємств спільної власності територіальної громади сіл та селища Баришівського району (а.с. 90-91).

Позивач стверджує, що частина адміністративної будівлі А-1 та гараж Б-1 за адресою: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Леніна, 20 входить до складу цілісного майнового комплексу, який було викуплено з державної власності відповідно до Договору №56-МП-КВ від 31.10.1995.

Тобто, фактично предметом даного позову є відносини права власності між Товариством з обмеженою відповідальністю "Баришівська друкарня" і Баришівською районною радою Київської області щодо нерухомого майна, а саме - адміністративної будівлі А-1 та гаражу Б-1 за адресою: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Леніна, 20.

Відносини з приводу набуття, зміни чи припинення права власності (володіння, користування, розпорядження) є майновими правовідносинами та регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, в даному випадку вбачається спір про право, публічно-правовий спір відсутній.

Відтак, позовні вимоги, за відсутності публічно-правового спору, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а провадження в справі підлягає закриттю.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув і ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.319 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується, а провадження в справі закривається з підстав встановлених ст.238 КАС України, зокрема згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України, коли справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 315, 319, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Баришівської районної ради Київської області задовольнити частково.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року скасувати. Провадження в справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська друкарня" до Комунального підприємства "Баришівське бюро технічної інвентаризації", Баришівської селищної ради Київської області про скасування рішення селищної ради та визнання свідоцтва на право власності недійсним - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено - 22 березня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю Кучма