Справа № 806/668/18
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Житомир справа № 806/668/18

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

08.02.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у якому вона просить:

- скасувати постанову Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про закінчення виконавчого провадження від 12.01.2018 ВП № 48979742;

- зобовязати Корольовський відділ державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вирішити питання щодо подовження здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом № 1610 (справа № 806/2265/15), виданого Житомирським окружним адміністративним судом 02.10.2015, щодо знесення самочинно збудованого гаражу по вул. Б.Тена, 47, в м. Житомир, боржником за яким являється ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем 12.01.2018 ВП № 48979742 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Як видно зі змісту вказаної постанови, боржник рішення суду не виконав без поважних причин, однак державним виконавцем, всупереч вимогам законодавства, не було вжито жодних заходів, що були б спрямовані на повне, фактичне виконання рішення суду, оскільки з матеріалів виконавчого провадження видно, що за увесь період виконання рішення суду відповідачем не вживались заходи, спрямовані на реальне виконання рішення суду, а саме: знесення самочинно збудованого об'єкта будівництва.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 26.02.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 06.03.2018 на 14:00.

06.03.2018 відповідачем електронною поштою надіслано на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю прибути у судове засідання через велику завантаженість у роботі (а.с. 31).

06.03.2018 розгляд справи було відкладено на 21.03.2018 на 16 год. 00 хв. у звязку з неприбуттям представника відповідача та ненаданням до суду відзиву на позов (а.с. 35).

У судове засідання 21.03.2018 прибув державний виконавець з довіреністю не чинною на час розгляду справи. Вимог ухвали суду від 26.02.2018 стосовно надіслання відзиву на позовну заяву на адресу суду протягом встановленого строку, не виконав. Суд не допустив до участі у справі вказану особу, так як її повноваження не підтверджені відповідно до ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Представник позивача у судовому засіданні 21.03.2018 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Просила розглянути справу у письмовому провадженні.

Зважаючи на викладене та керуючись приписами ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що Житомирським окружним адміністративним судом у справі № 806/2265/15 за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України постановлено зобов'язати ОСОБА_1 знести самочинно збудований гараж по вул. Б. Тена, 47 в м. Житомирі. Судове рішення набрало законної сили 08.09.2015.

На виконання постанови суду у названій справі № 806/2265/15 позивачу 02.10.2015 видано виконавчий лист № 1610/2015, з яким Державна архітектурно-будівельна інспекція України у жовтні 2015 року як стягувач звернулась до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з заявою про виконання рішення.

15.10.2015 державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_2 постановою ВП № 48979742 відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1610/2015, виданого 02.10.2015 (а.с. 11).

Копія вказаної постанови була направлена сторонам, одночасно боржнику було встановлено 7 денний термін для виконання судового рішення.

04.02.2016 державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів громадян - 170,00 грн за невиконання вимог державного виконавця (а.с. 13).

03.06.2016 державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про повторне накладення на боржника штрафу у розмірі 340 грн за невиконання вимог державного виконавця та рішення суду (а.с. 15).

26.07.2016 державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 340,00 грн за невиконання рішення суду (а.с. 15).

08.12.2017 державним виконавцем Корольовського ВДВС міста Житомира ГТУЮ у Житомирській області ОСОБА_3 винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 3400,00 грн за невиконання рішення суду (а.с. 16).

12.01.2018 відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 48979742 з примусового виконання виконавчого листа № 10610/2015, виданого 02.10.2015 Житомирським окружним адміністративним судом у справі № 806/2265/15, яку надіслано на адресу стягувача (а.с. 17).

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як видно з матеріалів справи 12.01.2018 державним виконавцем винесено спірну постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 48979742 з підстав, передбачених п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки боржником не виконано рішення суду без поважних причин. Державним виконавцем вчинені всі дії передбачені законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон України № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1 ст. 18 Закону України № 1404-VIII зазначено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Крім того, абзацом першим ч. 1 Розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція № 512/5), визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобовязаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Варто зауважити, що оскаржувана постанова винесена на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України № 1404-VIII відповідно до якої виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 63 Закону України № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як видно з оскаржуваної постанови боржник рішення суду не виконав без поважних причин.

Відповідно до п. 20 ч. 3 ст. 18 Закону України № 1404-VIII державний виконавець має право залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Вказана вище норма Закону кореспондується з п. 4 розділу II Інструкції № 512/5, яким визначено, що у разі потреби для проведення чи організації виконавчих дій виконавець має право залучити субєктів господарювання.

Таким чином, з метою виконання рішення суду у повному обсязі відповідач має право залучити відповідні організації для проведення виконавчих дій, а саме виконання робіт зі знесення зазначеного у виконавчому листі обєкта.

Таким чином, факт, що вказане рішення суду можливо виконати без участі боржника, є беззаперечним та неспростовним, зазначене також підтверджується самим відповідачем в акті державного виконавця від 14.09.2016 (а.с. 12). Згідно з яким відповідач звертався до спеціалізованої організації TOB «АСС ЛТД» з метою проведення робіт зі знесення та визначення обсягу вказаних робіт та їх вартості. Обстеження самочинно збудованого гаража проводилось за місцем його знаходження без участі боржника, що свідчить про вільний доступ до обєкта.

Поряд з цим, зі змісту акту видно, що роботи зі знесення можливо виконати та про жодні перешкоди у виконанні не йдеться. Проте, з незрозумілих причин подальша організація примусового виконання рішення суду відповідачем не проводилась.

Вказане свідчить на користь висновку про можливість виконання вказаного рішення суду без участі боржника.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Частиною 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що державним виконавцем проведено дії лише щодо накладення на боржника штрафу та після цього вже винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, державним виконавцем не здійснювалися заходи примусового виконання рішення суду у спосіб та у порядку, який встановлений виконавчим документом, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження від 12.01.2018 ВП № 48979742, винесена на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України № 1404-VIII є протиправною.

Стосовно позовної вимоги про зобовязання відповідача вирішити питання щодо подовження здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом № 1610 (справа № 806/2265/15), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 Закону України №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, враховуючи вказану норму права, суд дійшов висновку, що він не може підміняти суб'єкта владних повноважень та виконувати його повноваження, передбачені діючим законодавством, а тому позовна вимога щодо відновлення виконавчого провадження шляхом зобов'язання відповідача продовжити здійснювати виконавче провадження за виконавчим листом № 1610/2015 не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, позовні вимоги Державної архітектурно-будівельної інспекції України підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 268-272, 287 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України (бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133, ) до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (вул. Л. Качинського, 12-а, м. Житомир, 10002, ) про скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати постанову Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про закінчення виконавчого провадження від 12.01.2018 ВП № 48979742.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення та набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Єфіменко

Повний текст рішення виготовлено: 21 березня 2018 року.