Справа № 524/5816/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 524/5816/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Тацій Л.В.

суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.02.2018 р., суддя Предоляк О.С., м. Кременчук, Полтавська область, повний текст складено 07.02.2018 р. по справі № 524/5816/17

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, Управління патрульної поліції України в м. Кременчуці, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області із адміністративним позовом до Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, Управління патрульної поліції України в м.Кременчуці, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив: визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 429948, винесену інспектором роти №4 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 06 серпня 2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по ст. 122 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.02.2018 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 429948, винесену інспектором роти №4 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 06 серпня 2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по ст. 122 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі закрито. В іншій частині позовні вимоги - залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні постанови були порушені норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги відповідач також вказує на те, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про ненадання відповідачем доказів на підтвердження правомірності прийнятої ним постанови, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що в час та дату, зазначені у постанові, позивач керував автомобілем «Тойота Камрі», номерний знак НОМЕР_1 у м. Кременчуці по вулиці Першотравнева повертав праворуч на вул. Перемоги, а службовий автомобіль патрульної поліції рухався в зустрічному напрямку та повертав ліворуч з вул. Перемоги на вул. Першотравнева. Відразу після проїзду перехрестя, позивач був зупинений екіпажем патрульної поліції за допомогою звукового сигналу та увімкненням проблискових маячків.

В судове засідання сторони та їх представники не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно з постановою від 06.08.2017 серії АР № 429948, 06.08.2017 року о 23 год. 20хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Тойота Камрі» номерний знак НОМЕР_1 в Кременчуці на перехресті вул. Перемоги - Першотравневій, здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України.

Позивач, не погодившись із постановою, оскаржив її до суду, вказуючи на те, що він, не здійснював проїзд на забороняючий сигнал світлофору. Зазначив, що інспектором жодних доказів порушення позивачем ПДР України не було надано, а ним до постанови складено і додано письмові пояснення, відповідно до яких проїзд перехрестя здійснено на дозволяючий рух сигнал світлофору. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права, а тому підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення здійснено не на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП застосована протиправно, оскільки відповідачем не надано суду жодного належного да допустимого доказу на підтвердження правомірності прийнятого рішення.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи судом встановлено, що спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складена з підстав висновків інспектора про порушення позивачем вимог п.п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У постанові, складеній відповідачем, відповідачем відображено, що о 23 год. 20 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Тойота Камрі» номерний знак НОМЕР_1 в Кременчуці на перехресті вул. Перемоги - Першотравневій, здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору.

До постанови надано письмові пояснення позивача, згідно яких він заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, вказує на те, що здійснив проїзд на зелений сигнал світлофору.

Згідно з п. 8.1 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 8.7.3.Правил дорожнього руху України передбачає, що сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Положеннями п. 8.10. Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що постанова серії АР № 429948 не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис та взагалі не містить запису про наявність такого відеозапису.

Відповідач, в свою чергу, як у доводах, викладених у запереченнях на адміністративний позов, так і у апеляційній скарзі не посилається на такий доказ як відеозапис події, а також і не надав суду відповідний запис як доказ.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що патрульний автомобіль, перебував в протилежному (перпендикулярному) напрямку відносно руху автомобіля позивача, що взагалі свідчить про відсутність фізичної можливості для відповідача спостерігати та зафіксувати на відео момент перемикання сигналу світлофора та перетинання позивачем стоп - лінії.

Колегія суддів зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є відеозапис.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, в тому числі і відеозапису події.

Сам позивач стверджує, що не здійснював проїзд на червоний сигнал світлофора, що також відобразив у письмових поясненнях на місці розгляду справи.

Окремо колегія суддів звертає увагу і на те, що на наявність такого відеозапису відповідач не посилався і у постанові про притягнення до відповідальності позивача, з чого слідує що запис події не був покладений інспектором в основу оскаржуваного рішення.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 308, 310, п. 1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.02.2018 року по справі № 524/5816/17- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає згідно вимог ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 22.03.2018.