Справа № 805/498/18-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 р. Справа№805/498/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Михайлик А.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії та утриматись від вчиненні певних дій

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ОСОБА_2

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Бахмутського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області із позовом про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії, зобовязання поновити щомісячне нарахування та виплату пенсії з 01.08.2017. В наданому позові позивач просила зобовязати відповідача виконати рішення в частині виплати пенсії за один місяць негайно та зобовязати відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є пенсіонером за віком, отримує пенсію з 01.03.1998. Станом на час звернення позивач перебуває на обліку в Бахмутському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Позивач зазначила, що з серпня 2017 року відповідач припинив виплату їй пенсії, чим порушив її права та позбавив єдиного джерела до існування. В обґрунтування протиправності невиплати пенсії позивач послалася на положення частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, якою встановлений вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії. Жодна з визначених цим переліком підстав не мала місця, а тому підстави для припинення виплати пенсії також були відступні. Крім цього, в наданому позові позивач, посилаючись на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014, зазначала, що необхідною умовою призначення та отримання пенсії внутрішньо-переміщеній особі є наявність відповідної довідки. Позивач додатково зауважила на тому, що в неї наявна довідка внутрішньо-переміщеної особи та відсутність інформації про втрату цією довідкою чинності.

У позові позивачем викладено клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У наданих суду запереченнях проти позову відповідач - Бахмутське обєднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зазначив про необґрунтованість заявлених позивачем вимог та відсутність підстав для їх задоволення. У наданих запереченнях відповідач послався на пункт 2 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року, Постанову Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції». Як зазначив відповідач, згідно положень наведених нормативно-правових актів пенсіонери з населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження мають право на одержання пенсії за умови переміщення в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення та взяття на облік, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З даною довідкою пенсіонер має звернутися до територіального підрозділу Пенсійного фонду України в населеному пункті, на території яких органи влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Пенсія та заборгованість такому пенсіонеру будуть виплачені в повному обсязі.

Втім, виплату пенсії позивачу зупинено з серпня 2017 року, оскільки в результаті звірки з даними управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради встановлено відсутність реєстрації позивача як внутрішньо-переміщеної особи.

Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України» відповідач зауважив, що соціально-економічні права не є абсолютними, законодавчі норми можуть змінюватися, згідно практики Європейського суду з прав людини можлива зміна державою механізму реалізації соціальних прав, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів всього суспільства. Підсумовуючи викладене у відзиві відповідач зауважив на тому, що позивач у визначеному законодавством порядку не вжив заходів, спрямованих на отримання належної йому суми пенсійних виплат, у звязку із чим не зміг отримати виплати та реалізувати свої конституційні права.

В запереченнях проти позову також викладено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

На підставі частини 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалами від 26 січня 2018 року позивачу відстрочено сплату судового збору за подання даного позову до ухвалення рішення у справі та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 19 лютого 2018 року, а в подальшому відкладено на 19 березня 2018 року.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, є пенсіонером за віком. Згідно довідки № НОМЕР_2 від 01.10.2015 року постійно проживала за адресою: Луганська об., АДРЕСА_1 та перемістилася з району проведення антитерористичної операції в АДРЕСА_2.

Відповідно до відмітки в паспорті позивач з 22.03.2017 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі договору оренди строком до 22.03.2018.

Згідно відомостей особового рахунку позивач перебуває на обліку в Бахмутському обєднаному Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, взята на облік за місцем реєстрації в паспорті: 84547, Донецька обл., м. Соледар, вул. Бездворного, будинок 47 (арк. справи 39).

Листом від 09.11.2017 № 17954/02 позивача повідомлено про припинення виплати пенсії з 01.08.2017 через встановлення факту безпідставної виплати пенсії за відсутності реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. В наведеному листі відповідач зазначив, що позивач є внутрішньо переміщеною особою у розумінні положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», оскільки перереєструвалася на підконтрольній владі території після початку проведення антитерористичної операції, а тому для призначення (повноваження) пенсійних виплат має надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Будь-які документи, які б свідчили про оформлення припинення виплати пенсії позивачу певним рішенням в матеріалах справи відсутні.

Отримавши зазначену відповідь від 9 листопада 2017 року та не погодившись із нею позивач звернувся до суду із даним позовом 15 січня 2018 року, тобто у межах визначеного ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного строку, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ОСОБА_3

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI ( далі за текстом ЗУ № 1058).

Відповідно статті 5 ЗУ № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону встановлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Відповідно до частини першої статті 49 зазначеного закону виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. Частиною другою цієї статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає. У той же час, про припинення виплати пенсій відповідним органом пенсійного фондумає прийматися рішення.

Згідно з п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до п. 4.10 цього Порядку заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами), відповідно до п.п. 10, 11 якого,заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови предявлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для зясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку. Одержувачі, крім внутрішньо переміщених осіб, можуть у будь-який час змінити уповноважений банк, подавши заяву до відповідного уповноваженого банку згідно з пунктом 10 цього Порядку.

Як встановлено судом, виплата позивачу пенсії не здійснюється відповідачем з серпня 2017 року. Згідно з відміткою в паспорті позивача щодо місця проживання, 21 березня 2017 року його зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_3. За цією адресою позивач перебуває на обліку відповідача. З серпня 2017 року виплату пенсії позивачу припинено через відсутність її реєстрації Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на положення Постанови № 637, Порядку № 509, положення наведених нормативно-правових актів до даних правовідносин не застосовуються, оскільки стосуються забезпечення реалізації положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Позивач дійсно формально підпадає під ознаки, наведенні у статті 1 вказаного Закону, яка визначає поняття внутрішньо переміщеної особи. Втім, отримання цього статусу не є обов'язком, а є правом особи, яка вважає себе переміщеною особою і бажає скористатися відповідними гарантіями. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.02.2018 у справі №234/11095/17 (№ К/9901/163/17).

Відповідно до положення абзацу 2 пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 (далі Правила№ 207) відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як встановлено судом, позивач змінила місце свого постійного проживання та зареєстрована на підконтрольній Україні території, тому її право на отримання пенсії не може залежати від наявності довідки внутрішньо переміщеної особи (або рішення про відмову у наданні такої довідки з обґрунтуванням підстав відмови) та від виконання вимог нормативно-правових актів, які встановлюють порядок для осіб із таким статусом.

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії з серпня 2017 року, в той час як припинення виплати пенсії за своєю сутністю є дією. Суд вважає, що визначення позивачем припинення виплати пенсії бездіяльністю не впливає на суть заявлених позивачем вимог - визнання протиправним припинення виплати пенсії, через що зазначені вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Разом із цим, згідно з ч. 2 цієї статті нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи, що судом встановлено протиправність невиплати позивачу пенсії та відсутність законодавчо визначених підстав задля її невиплати, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про зобовязання відповідача поновити позивачу щомісячне нарахування та виплату пенсії з серпня 2017 року за документами наявними в пенсійній справі.

У наданому позові ОСОБА_1 просила суд зобовязати виконати рішення суду у межах виплати пенсії за один місяць негайно та зобовязання відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення.

Пунктом 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій - у межах суми стягнення за один місяць, з огляду на що рішення про зобовязання відповідача поновити позивачу щомісячне нарахування та виплату пенсії з серпня 2017 року підлягає негайному виконанню в частині виплати пенсії за один місяць.

Частиною 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до положень даної статті, суд має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, проте це вказане не є обов'язком. Підстав для встановлення судового контролю за виконанням відповідачем рішення суду та зобов'язання Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в порядку частини 1 статті 382 КАС України надати до суду звіт про виконання судового рішення судом не встановлено. А тому, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Бахмутського обєднаного управління пенсійного фонду України подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом при відкритті провадження у справі ухвалою від 26 січня 2018 року було задоволено клопотання позивача та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, враховуючи висновки суду про часткове задоволення позовних вимог судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 704,80 грн. підлягає стягненнюна користь Державного бюджету Україниза рахунок бюджетних асигнувань Бахмутського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області.

З огляду на викладене вище, на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: Донецька обл., м. Соледар, вул. Бездворного, 47) до Бахмутського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84500, Донецька обл., місто Бахмут, вулиця Миру, будинок 35, код ідентифікаційний код 37868797) про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною невиплату Бахмутським обєднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області пенсії ОСОБА_1 з серпня 2017 року.

Зобовязати Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 1 серпня 2017 року згідно з документами, поданими при зверненні, та наявними в пенсійній справі.

Зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області негайно виконати рішення суду у межах суми виплати пенсії ОСОБА_1 за один місяць.

Стягнути з Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок на користь Державного бюджету України за наступними реквізитами: Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 0001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 820019, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Михайлик А.С.