Справа № 824/90/18-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 р. м. Чернівці справа № 824/90/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) щодо не проведення з 01.10.2017 р. перерахунку йому пенсії відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виконати з 01.10.2017 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером за віком, однак з жовтня 1993 року пенсійну виплату було припинено у зв'язку з його виїздом за кордон. Після повернення в Україну, постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.08.2014 р. у справі № 725/3780/14-а, виплату раніше призначеної йому пенсії поновлено.

01.10.2017 р. у зв'язку прийняттям Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" було здійснено осучаснення всіх раніше призначених пенсій. З огляду на дані обставини представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області для надання роз'яснень чому не здійснено перерахування пенсії ОСОБА_1. Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надало відповідь, відповідно до якої вказало, що перерахунок пенсії позивачу не проводився у зв'язку з виконання органом Пенсійного фонду судових рішень, згідно яких зобов'язано поновити раніше призначену пенсію відповідно до розрахунку та розміру. Позивач вважає, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не проведення з 01.10.2017 р. перерахунку йому пенсії відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправною та просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії.

15.02.2018 р. відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі, при цьому зазначивши, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.08.2014 р. у справі № 725/3780/14-а, яке набрало законної сили, поновлено виплату раніше призначеної пенсії та відповідно до покладених зобов'язань рішенням суду органи Пенсійного фонду проводять виплати. Крім того, вказав, що позивач звернувся до відповідача не із заявою про надання роз'яснення (інформації) стосовно того, яким чином та на підставі яких нормативно-правових актів не проведено осучаснення пенсії, а не із заявою про проведення перерахунку, яка має відповідати затвердженій формі. У зв'язку з цим, вважає, що підстав для визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області немає, а доводи, які наведені у позові є безпідставними.

Позивач та представник відповідача до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд і вирішення справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, є пенсіонером, якому з 09.01.1992 р. призначено пенсію за віком.

Позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

З матеріалів справи видно, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.08.2014 р., яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.10.2014 р., у справі №725/3780/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, позов задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного Фонду України в м. Чернівці щодо відмови в поновленні ОСОБА_1 виплатити раніше призначеної пенсії відповідно до розрахунку та розміру станом на день звернення з 03.07.2014 р. Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в м. Чернівці поновити виплату раніше призначеної пенсії відповідно до розрахунку та розміру станом на день звернення, починаючи з 03.07.2014 р. з дня звернення з відповідною заявою до Управління Пенсійного Фонду України в м. Чернівці (а.с. 8-9, 10-11).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що відповідно до листа Управління пенсійного фонду України в м. Чернівці від 11.08.2014 р. №14047/02, пенсія ОСОБА_1 була призначена 09.01.1992 р. Ленінським управлінням праці та соціального захисту населення. Функції з призначення і виплати пенсії органами праці та соціального захисту населення були передані Пенсійному фонду України з 01.07.2002 р., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 р. №497. З 01.11.1993 р. позивачу було припинено виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання в США.

03.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівці із заявою, відповідно до якої керуючись Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 р., просив поновити йому виплату раніше призначеної пенсії.

Листом №95/Ш-11 від 03.07.2014 р. Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівці відмовило ОСОБА_1 в задоволенні вказаної заяви та в поновленні виплати пенсії, посилаючись на положення п. 2 ч. 1 ст. 49, ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також на те, що вказане вище рішення Конституційного Суду України поширюються на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07.10.2009 р.

Чернівецьким окружним адміністративним судом встановлено, що 20.11.2017 р. представник позивача ОСОБА_2 звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області для надання роз'яснення на підставі яких нормативних актів не проведено осучаснення пенсії позивачу відповідно до Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій". Також просила повідомити про коефіцієнт зарплати та коефіцієнти стажу позивача, які були застосовані при обрахунку його пенсії (а.с. 12).

Листом № 675/А-11 від 04.12.2017 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надало представнику позивача відповідь, відповідно до якої вказало, що судові рішення у справі №725/3780/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійним фондом України відповідно до покладених на них обов`язків. На виконання постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.08.2014 р. та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.10.2014 р. по справі №725/3780/14-а поновлено виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1, відповідно до розрахунку та розміру станом на день звернення, починаючи з 03.07.2014 р. Рішення суду виконано в повному обсязі та пенсійна виплата проводиться в розмірі 1185,11 грн. Тому, перерахунок пенсії з 01.10.2017 р. відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 р. №2148-VIII не проводився (а.с. 13).

Вищевказаним листом також повідомлено представника позивача, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 40 років 10 місяців 25 днів (зарахований по 01.01.1993 р). Коефіціент страхового стажу 0,55125 ((40 років х 12 + 10) : 12 місяців : 100 х 1,35 (величина оцінки одного року страхового стажу)). Для обчислення пенсії враховано заробітну плату за період роботи ОСОБА_1 з 01.01.1990 р. по 31.12.1991 р. Індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії - 1,57911. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить 189,63 грн (1197,91 грн - середня заробітна плата по Україні за 2007 рік х 1,57911). Розмір пенсії ОСОБА_1 за віком на даний час, становить 1185,1 грн, в тому числі: 1042,76 грн - основний розмір пенсії (1891,63 грн х 0,55125); 142,35 грн - доплата за 12 років понад необхідних 25 років, встановлено законодавством для чоловіків, пенсія яким призначена до 01.10.2011 р. (12% від 1042,76 грн). Як вказано в листі, розмір пенсії позивача обчислено відповідачем відповідно до зобов'язань рішення суду.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною щодо не проведення перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 р. (далі - Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України. До відання Кабінету Міністрів України належать питання, пов'язані з реалізацією і додержанням гарантій, передбачених цим Законом (ст. ст. 10, 11 Закону № 1788-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.01.2003 р. (далі - Закон № 1058-IV) пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Пенсійні виплати - це грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати.

Пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

У зв'язку з проведенням пенсійної реформи, 11.10.2017 р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про підвищення пенсії" від 03.10.2017 р. № 2148-VIII (далі - Закон № 2148), яким доповнено Прикінцеві положення Закону №1058-ІV новим пунктом 4-3.

Пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи те, що пенсія позивачеві була призначена до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 р. № 2148-VIII, суд приходить до переконання, остання підлягає перерахунку з 01.10.2017 р. з врахуванням вимог пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Судом встановлено, що відповідач не проводив перерахунок пенсії позивачу з 01.10.2017 р. відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, мотивуючи це тим, що відповідно до покладених зобов'язань рішенням суду в справі №725/3780/14-а ним виконано в повному обсязі та пенсійна виплата проводиться в розмірі 1185,11 грн.

Наведені відповідачем доводи суд відхиляє, оскільки відповідачем не обґрунтовано та не наведено жодної норми матеріального права, яка б забороняла органам Пенсійного фонду на підставі закону проводити перерахунок пенсії, за наявності судового рішення про зобов'язання поновити виплату пенсії, прийнятого до набрання таким законом чинності. Не містить таких заборон судове рішення у справі №725/3780/14-а.

Не обґрунтованими, на переконання суду, є також доводи відповідача щодо не подання позивачем заяви про перерахунок пенсії за віком відповідно до ст. 43 Закону №1058-ІV, оскільки такий перерахунок пенсії позивачу мав бути проведений відповідачем в силу вимог пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, а не на підставі заяви.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищезазначене суд, приходить до висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не проведення з 01.10.2017 р. перерахунку позивачу пенсії відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, а тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

За наведених вище обставин, підлягає задоволенню також позовна вимога про зобов`язання відповідача виконати з 01.10.2017 р. перерахунок пенсії позивачу відповідно до вимог пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність своїх дій (бездіяльності).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем понесено судові витрати у розмірі 1409,60 грн, що підтверджується квитанціями №256 від 16.01.2018 р. на суму 704,80 грн. та №26 від 26.01.2018 р. на суму 704,80 грн.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1409,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 194, 205, 241 та 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не проведення з 01 жовтня 2017 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) відповідно до вимог пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01 жовтня 2017 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) відповідно до вимог пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Оренбурська, будинок 7-А, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати (судовий збір) у сумі 1409,60 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.К. Левицький