Справа № 263/10076/17
Суддя: Кулик С. В.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/31/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суду м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Ребеко О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, третя особа - Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, третя особа - Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, а саме: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті з квітня 2017 року пенсії позивачу, визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про зупинення виплати пенсії позивачу, зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії позивачу та утриматися від подальшого зупинення її виплати.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона є пенсіонером з 1998 року за віком. До лютого 2015 року позивач перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Пролетарському районі міста Донецька. У зв'язку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595, якою затверджений тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підтприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, у населенному пункті, де мешкала позивач, було припинено здійснення повноважень відповідним органом Пенсійного фонду України, а також зупинено здійснення повноважень відокремленим органом Пенсійного фонду України, зупинені до моменту повернення окупованої території під контроль органів державної влади з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду Українита бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З 21.10.2015 року її постановлено на облік до Управління Пенсійного фонду України Жовтневого району м.Маріуполя, саме з цього часу та до квітня 2017 року відповідач нараховував пенсію та перераховував його на картковий рахунок. У квітні 2017 року на картковий рахунок позивача не була зархована щомісячна пенсія. Позивач вважає, що відповідач грубо порушив охоронювані Конститією України та законом України права позивача, тому просить визнати протиправною бездіяльність Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області щодо невиплати пенсії з квітня 2017 року, визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області щодо зупинення виплати їй пенсії, зобов'язати відповідача поновити виплату її пенсії, з квітня 2017 року в межах нарахованих сум, утриматися від подальшого зупинення її виплати.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.08.2017 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 23.02.2018 року замінено відповідача Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на правонаступника - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області; третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, на правонаступника - Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Драннікова О.Є. надала суду письмові заперечення на позов, у яких просила відмовити у задоволенні позову та зазначила, що з 01.11.2014 року електронна пенсійна справа ОСОБА_1 була взята на облік в управлінні. Постанова Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р. № 365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» чітко визначає порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Так, для відновлення виплати необхідно зверну до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи. За результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою. З 01 квітня 2017 року ОСОБА_1 не була внесена у відомості на виплату пенсій до з'ясування фактичного місця проживання відповідно до Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх проживання, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365. Станом на 07.09.2017 року ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя особисто не зверталася. Для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно особисто звернутися до управління соціального захисту населення та Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду Україні м. Маріуполя.

Від представника третьої особи ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та письмові пояснення, у яких остання зазначила, що за отриманням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» ОСОБА_5 звернулась до УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради 19.10.2015 року. В день звернення даній особі було видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № . Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) визначені підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, зокрема, в п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону вказана підстава «повернулася до покинутого місця постійного проживання». Абзацем 8 ст. 12 Закону передбачено, що у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання рішення про скасування дії довідки відповідно до п. 3 ч. 1 ст.12 Закону приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обгрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обгрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є (згідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»): дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об'єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

Управлінням від Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації були отримані списки осіб, які не перетинали кордон впродовж 60 днів.

Враховуючи вищевикладене, довідка внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 19.10.2015 року № рішенням начальника управління 31.03.2017 року була скасована.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до довідки від 19.10.2015 року № позивача взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та перебуває за адресою: м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 34-а.

З квітня 2017 року позивачеві припинено виплату пенсії.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року №638-IV у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

З 22.11.2014р. набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, виходячи з приписів наведених норм, реалізація права на отримання пенсійних виплат пов'язана з фактом реєстрації пенсіонера як внутрішньо переміщеної особи, що має бути підтверджено відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016р.) (далі Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами наведеної норми рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Рішенням начальника Управління соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради від 31.03.2017 року довідка внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 19.10.2015 року № відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» скасована та припинено соціальні виплати у зв'язку зі встановленням факту відсутності особи за фактичним місцем проживання згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та отриманням інформації від Держприкордонслужби.

Наведене рішення позивачем у встановленому порядку не оскаржувалося.

У частині 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, в інших випадках, передбачених законом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки довідка про реєстрацію позивача як внутрішньо переміщеної особи була скасована (тобто, відсутній факт реєстрації позивача як внутрішньо переміщеної особи) то відповідачем, в даному випадку, правомірно було припинено виплату позивачеві пенсії.

Верховний суд України у постанові від 12 квітня 2017р. по справі №6-51цс17 висловив правову позицію, згідно якої державою на законодавчому рівні гарантовано та врегульовано питання надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду потерпілим на виробництві, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Їх права в повній мірі захищено Законом України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», актами Кабінету Міністрів України, іншим нормативно-правовими актами. На законодавчому рівні також визначено, що фінансування видатків з бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на тимчасово неконтрольованих українською владою територіях здійснюватиметься тільки після повернення вказаних територій під контроль органів державної влади. Отже, жодними нормативними актами, що регламентують порядок здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг у період збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим, які не перемістились із тимчасово окупованої території на підконтрольні органам державної влади території.

Суд також зазначає, що позивач не позбавлена права на отримання пенсії на підконтрольній органам державної влади України території у разі поновлення факту реєстрації як внутрішньо переміщеної особи.

Щодо застосування положень практики ЄСПЛ суд зазначає, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Ведучи мову про «Закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на той самий критерій, що міститься в інших положеннях Конвенції (див. справу "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (Case of James and others v. the United Kingdom), рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 3/1984/75/119, § 40. Цей критерій вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві.

В даному випадку припиняючи соціальні виплати, які є майном у розумінні практики ЄСПЛ, пенсійний орган діяв відповідно вимог Закону.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 90, 205, 241-246, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, третя особа - Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 30 днів з дня складення судового рішення.

Суддя С.В.Кулик