Справа № 826/1695/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2018 року № 826/1695/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Купецький Торговий дім» до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Купецький Торговий дім» (далі – позивач та/або ТОВ «Купецький Торговий дім») до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі – відповідач та/або контролюючий орган) та просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ю» від 16.08.2016 №4937-17 винесену Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві на суму 100 760, 00 грн., а також пені в розмірі 2 989, 72 грн.;

- судові витрати покласти на Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок державного бюджету.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним були подані податкові декларації з ПДВ за лютий, березень та квітень 2016, з зазначенням в них суми податкового зобов'язання з ПДВ, а також на виконання вимог п. 12 Порядку електронного адміністрування ПДВ в повній мірі та вчасно оплачено відповідні суми податкового зобов'язання з ПДВ в загальній сумі 100760, 00 грн.

В липні 2016 ТОВ «Купецький Торговий дім» було самостійно виявлено помилку в податкових деклараціях з ПДВ, поданих за лютий, березень та квітень 2016, в зв'язку з чим було подано відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з ПДВ за відповідні місяці.

За наслідком подання уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з ПДВ розмір податкового зобов'язання, податкового кредиту, а також суми ПДВ до сплати не змінився ні в більшу ні в меншу сторону, з огляду на що позивач наголошує про відсутність у нього податкової заборгованості і, як наслідок, у контролюючого органу були відсутні правові підстави для прийняття податкової вимоги, з огляду на що остання є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечив вказавши, що при прийнятті спірного рішення діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень, з огляду на що просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Разом з цим, в судове засідання 07.11.2017 відповідач не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не подавав, причини не явки суду не відомі.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) ( у редакції чинній станом на 07.11.2017), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, в судовому засіданні 07.11.2017 судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Водночас, суд звертає увагу, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України.

Частиною 3 ст. 3 КАС України (у редакції з 15.12.2017) визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі, вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно її розгляд продовжено у письмовому провадженні з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України у редакції з 15.12.2017.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Купецький Торговий дім» подано до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкові декларації з ПДВ за лютий, березень та квітень 2016, з зазначенням в них суми податкового зобов'язання з ПДВ, а також на виконання вимог п. 12 Порядку електронного адміністрування ПДВ.

Надалі, позивачем подано уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 21.07.2016 № де у рядку « 18.1» зазначено суму яка сплачується до державного бюджету у розмірі 270, 00 грн.; від 07.07.2016 № де у рядку « 18.1» зазначено суму що сплачується до державного бюджету у розмірі 31554, 00 грн.; від 07.07.2016 № де у рядку « 18.1» зазначено суму що сплачується до державного бюджету у розмірі 41876, 00 грн.; від 07.07.2016 де у рядку « 18.1» зазначено суму що сплачується до державного бюджету у розмірі 27339, 00 грн.

Крім того, ТОВ «Купецький Торговий дім» подано податкову декларацію з податку на додану вартість від 19.09.2016 № де у рядку « 18.1» зазначено суму, що сплачується до державного бюджету у розмірі 127, 00 грн.

Враховуючи, що вказана сума набула статусу узгодженої та не була сплачена позивачем, відповідач з урахування приписів п. 25 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569, п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України прийняв податкову вимогу форми «Ю» від 16.08.2016 №4937-17 (далі – оскаржуване та/або спірне рішення).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Купецький Торговий дім» категорично не погоджується зі спірним рішенням, вважає його протиправним та просить задовольнити адміністративний позов.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов’язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України).

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання (п. 48.1 ст. 48 ПК України).

При цьому, форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до приписів п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 50.1 ст. 50 ПК України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

В той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569 затверджено Порядок електронного адміністрування з податку на додану вартість (далі – Порядок №569), що визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Згідно п. 12 вказаного порядку якщо сума, обчислена відповідно до пункту 9 цього Порядку, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній, яку платник податку повинен зареєструвати в Реєстрі, такий платник перераховує необхідну суму коштів з поточного рахунка на електронний рахунок (в тому числі на додаткові електронні рахунки).

На електронні рахунки (в тому числі додаткові електронні рахунки) не можуть перераховуватися кошти із спеціальних рахунків.

ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі (п. 13 Порядку №569).

Розрахунок з бюджетом у зв’язку з поданням уточнюючого розрахунку відповідно до пункту 50.1 статті 50 Кодексу, сплата податкових зобов’язань, визначених контролюючим органом відповідно до підпунктів 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, та сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету (п. 25 Порядку №569).

З вказаного слідує, що п. 25 Порядку №569 чітко визначає, що у зв’язку з поданням уточнюючого розрахунку відповідно до пункту 50.1 статті 50 Кодексу, сплата податкових зобов’язань, що визначені платником самостійно сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що ТОВ «Купецький торговий дім» подано звітні податкові декларації з податку на додану вартість з позначкою « 0110» за лютий - травень 2016, в яких у р. 18 було зазначено суми податку на додану вартість, які підлягають нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту). Водночас у р. 18.1 (сплачується до державного бюджету) декларації товариством проставлено прочерк.

07.07.2016 подано уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий - травень 2016, де у р. 18.1 (сплачується до державного бюджету) вказано відповідні грошові зобов'язання.

Судом встановлено, що в первинноподаних декларацій та уточнених декларацій відображена ідентична сума податкового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість. Тобто, заниження податкового зобов'язання та/або збільшення здійснено не було.

При цьому, проаналізувавши зміст декларацій суд вважає, що позивачем фактично допущено помилку в частині графічного заповнення декларації.

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи містять платіжні доручення №47 від 02.03.2016, №52 від 14.03.2016, №74 від 31.03.2016, №85 від 13.05.2016, №105 від 30.05.2016 на загальну суму 100 854, 00 грн.

В той же час, п. 2001.5 ст. 2001 ПК України визначено, що з рахунку платника у системі електронного адміністрування ПДВ (далі – електронний рахунок) перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду.

Суми податку, зазначені в податкових деклараціях з податку, перераховуються до бюджету з електронного рахунка платника податку.

Для перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов'язань відповідно до поданих податкових декларацій з податку ДФС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, надсилає Державній казначейській службі (далі – Казначейство) відповідний реєстр, на підставі якого Казначейство не пізніше останнього дня строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету з електронних рахунків платників (пункт 21 Порядку №569).

Таким чином, для перерахування до бюджету суми податку на додану вартість, визначеної у податковій звітності платника за результатами звітного періоду, платнику необхідно у терміни, встановлені Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань з ПДВ, забезпечити наявність такої суми на електронному рахунку без урахування переплат, що обліковуються в ІКПП.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявні витяги про реквізити електронного рахунку та інформації щодо залишку коштів на такому рахунку №1 від 15.09.2016 №1 від 26.04.2017, що свідчать про наявність коштів для сплати визначених позивачем грошових зобов'язань.

З вказаного слідує, що кошти на електронному рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «Купецький Торговий дім» не списані, а відтак узгоджене податкове зобов'язання останнім не сплачено.

Разом з цим, суд наголошує, що предметом розгляду та вирішення адміністративної справи не є дії контролюючого органу щодо не вчасного перерахування суми податку до бюджету з електронного рахунку позивача.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий оргна надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що при здійснені перевірки позивача відповідач діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень, з огляду на що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 73, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Купецький Торговий дім» відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов