Справа № П/811/2394/17
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року м.Кропивницький Справа № П/811/2394/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд

в складі головуючого судді Пасічника Ю.П.

за участю секретаря судового засідання Побочій О.В.

представників позивача Довженка Д.С., Білоусової-Мелентьєвої Л.І.

представника відповідача Данілова С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Деметра Л" до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області про скасування податкового-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Деметра Л" (надалі - позивач) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- від 11.12.2017 року №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 669907,00 грн. (грудень 2016р. - 374516 грн., січень 2017р. - 150006 грн., лютий 2017р. - 145385 грн.);

- від 11.12.2017р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1087309 грн. (за основним платежем - 869631 грн., штрафними санкціями - 217408 грн.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову перевірку з питань правильності визначення податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «ЗТК «Златопіль» за лютий 2107р. та ТОВ «Зерно-Трест» за листопад, грудень 2016р. і січень 2107р. На думку відповідача господарські операції між позивачем та вказаними контрагентами мали безтоварний характер, а тому позивачем неправомірно сформовано податковий кредит по вказаним операціям. Позивач не погоджуючись з висновками відповідача вказує, що господарські операції підтверджено належними чином оформленими первинними документами, а висновки відповідача сформовано на припущеннях, які не могли бути підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

Відповідачем подано відзив на позов вимоги якого не визнаються з тих підстав, що приймаючи оскаржувані рішення посадові особи відповідача діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначені ПК України, висновки посадових осіб відповідача ґрунтуються на тому, що контрагенті позивача та ФОП ОСОБА_4, як перевізник, не мають власних транспортних засобів, а тому не могли фактично здійснювати перевезення товару (т.3а.с.2-5).

Відповідно до ч. 3 ст.243 КАС України, складення рішення у повному обсязі відкладено до 26.03.2018 року із проголошенням вступної та резолютивної частини рішення в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань правильності визначення податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «ЗТК «Златопіль» за лютий 2017р., що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за лютий 2017р., з ТОВ «Зерно-Трест» за листопад, грудень 2016р. та січень 2017р., що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за грудень 2016р., січень 2017р.

За результатами перевірки складено акт від 21.11.2017р. №387/11-28-14-04/31008240 (т.1а.с.32-68).

Висновками акту перевірки встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ всього у сумі 869631 грн., у тому числі за грудень 2016р. на суму 279301 грн., лютий 2017р. в сумі 590330 грн.;

та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) в розмірі 669907 грн., у тому числі: грудень 2016р. - 374516грн.; січень 2017р. - 150006 грн.; лютий 2017р. - 145385 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- від 11.12.2017 року №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 669907,00 грн. (грудень 2016р. - 374516 грн., січень 2017р. - 150006 грн., лютий 2017р. - 145385 грн.) (т.1а.с.11);

- від 11.12.2017р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1087309 грн. (за основним платежем - 869631 грн., штрафними санкціями - 217408 грн.) (т.1а.с.12).

Висновки відповідача ґрунтуються на аналізі податкової інформації отриманої від інших органів ДФС щодо перевірки контрагентів ТОВ «ЗТК «Златопіль» і ТОВ «Зерно-Трест» за ланцюгом постачання. Зважаючи на вказану інформацію відповідач дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та ТОВ «ЗТК «Златопіль» і ТОВ «Зерно-Трест» за перевірений період не відбулися, а відображені тільки на первинних документа, що не дає право платнику податків на формування складу податкового кредиту за відсутності фактичного здійснення операцій з придбання товарів саме у ТОВ «ЗТК «Златопіль» і ТОВ «Зерно-Трест».

З метою дослідження факту реальності здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами - ТОВ «ЗТК «Златопіль» і ТОВ «Зерно-Трест», а отже, правомірності визначення податку на додану вартість по взаємовідносинах з вказаними підприємствами, судом встановлено.

Позивач є юридичною особою за законодавством України (т.1а.с.126,127), взятий на облік платником податків (т.1а.с.128), є власником об'єктів нерухомого майна необхідного для здійснення господарської діяльності (т.1а.с.138-155).

Контрагент позивача ТОВ «Зерно-Трест» є юридичною особою за законодавством України (т.1а.с.167,168), зареєстрований платником податку на додану вартість (т.1а.с.169).

Контрагент позивача ТОВ «ЗК» «Златопіль» є юридичною особою за законодавством України (т.2а.с.145,146), зареєстрований платником податку на додану вартість (т.2а.с.144).

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

-придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

-ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з пунктом 3 статті 8 Закону України від 16.07.1999р. № 996 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі - Закон України №996) визначено, відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

У відповідності до п.2 ст.3 Закону №996, податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які згідно з Законом є документами, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Статтею 9 Закону України № 996 встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за №168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно п.2.4 Положення "Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.95р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. №168/704, визначено, що:

- первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

На підтвердження здійснення господарських операцій позивачем надано копії фінансово-господарських документів по взаємовідносинам з контрагентами.

01.11.2016р. між позивачем та ТОВ «Зерно-Трест» укладено договір поставки №1/310008240 щодо постачання насіння соняшнику (т.1 а.с.161-166).

Постачання товару за вказаним договором підтверджено рахунком-фактурою, видатковою накладною, специфікацією від 25.11.2016р. (т.1а.с.191-192); від 14.12.2016р. (т.1а.с.221-223); від 16.12.2016р. (т.1а.с.228-230).

Факт перевезення товару підтверджено товарно-транспортними накладними, перевізником в яких виступає ФОП Бабін замовником перевезень ТОВ «Зерно-Трест» (т.1а.с.194-201, 224-227, 231,232).

На адресу позивача, ТОВ «Зерно-Трест» було виписано податкові накладні від 25.11.2016р. №101, від 14.12.2016р. №1051, від 16.12.2016р. №1061 (т.2а.с.47,50, 53).

12.01.2017р. між позивачем та ТОВ «Зерно-Трест» укладено договір поставки насіння соняшнику №12/01-1 (т.2а.с.71-77).

Постачання товару за вказаним договором підтверджено рахунком-фактурою, видатковою накладною, специфікацією від 12.01.2017р. (т.2а.с.78-80).

Факт перевезення товару підтверджено товарно-транспортними накладними перевізником в яких виступає ФОП Бабін замовником перевезень ТОВ «Зерно-Трест» (т.2а.с.81-83).

На адресу позивача, ТОВ «Зерно-Трест» було виписано податкові накладні від 12.01.2017р. №11 (т.2а.с.108).

За зверненням позивача до ТОВ «Зерно-Трест» від 12.12.2017р. (т.3а.с.30) щодо підтвердження вищевказаних господарських операцій, вказаним контрагентом надано примірники первинних документів, які підтверджують факт здійснення господарських операцій та які є повністю ідентичні дослідженим судом (т.3а.с.31-208). Крім того, ТОВ «Зерно-Трест» надало копії документів щодо придбання насіння соняшнику у ТОВ «Мінард», яке в подальшому було реалізоване позивачеві (т.3а.с.209-222).

01.02.2017р. між позивачем та ТОВ «ЗТК «Златопіль» був укладений договір поставки насіння соняшнику №01/02-2 (т.2а.с.137-142).

Постачання товару за вказаним договором підтверджено рахунком-фактурою, видатковою накладною, специфікацією від 02.02.2017р. (т.2а.с.167-169); від 14.02.2017р. (т.2а.с.174-176); від 16.02.2017р. (т.2а.с.189-).

Факт перевезення товару підтверджено товарно-транспортними накладними перевізником в яких виступає ФОП Бабін замовником перевезень ТОВ «ЗТК «Златопіль» (т.2а.с.170-174, 177-188, 191,192).

На адресу позивача, ТОВ «ЗТК «Златопіль» було виписано податкові накладні від 02.02.2017р. №1, від 14.02.2017р. №2, від 14.02.2017р. №3, від 16.02.2017р. №4 (т.2а.с.217,220,223,228).

За зверненням позивача до ТОВ «ЗТК «Златопіль» від 12.12.2017р. (т.3а.с.229) щодо підтвердження вищевказаних господарських операцій, вказаним контрагентом надано примірники первинних документів, які підтверджують факт здійснення господарських операцій та які є повністю ідентичні дослідженим судом (т.3а.с.230-249, т.4а.с.1-40). Крім того, ТОВ «ЗТК «Златопіль» надало копії документів щодо придбання насіння соняшнику у ТОВ «Мінард», яке в подальшому було реалізоване позивачеві (т.4а.с.41-77).

Також на адресу суду надійшли письмові пояснення ФОП ОСОБА_4 з додатками, які підтверджують факт надання транспортних послуг ТОВ «Зерно-Трест» на підставі договору транспортного експедирування №16/31-07 від 01.07.2016р. (т.4а.с.115-218) та ТОВ «ЗТК «Златопіль» на підставі договору транспортного експедирування №170110/1 від 10.01.2017р. (т.4а.с. 219-248).

Доводи відповідача, з посилання на інформацію Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області (т.5а.с.23-27) щодо відсутності інформації про зареєстровані за ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Зерно-Трест», ТОВ «ЗТК «Златопіль» транспортних засобів, та факту реєстрації використаних для перевезення транспортних засобів за третіми особами, судом до уваги не приймаються, оскільки вказані обставини жодним чином не спростовують факт перевезення вантажу придбаного позивачем, що підтверджено відповідними товарно-транспортними накладними.

При цьому позивач укладаючи договори поставки та визначаючи обов'язок продавця здійснити транспортування товару, не може нести відповідальність за дотриманням перевізниками, з якими він не перебуває в договірних відносинах, правил та умов перевезення вантажу.

Також судом враховано, що згідно акту перевірки позивача (т.1а.с.64), відповідачем не заперечується факт придбання позивачем насіння соняшнику, але при цьому робиться висновок, що фактично мало місце використання в господарській діяльності товарів, джерело походження яких не встановлене. Наявність факту використання в господарській діяльності товарів є свідченням набуття останніх у власність (безоплатне отримання) без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання.

Разом з тим, суд зазначає, що вказані висновки повністю спростовуються зібраними у справі доказами, які підтверджують факт придбання товару позивачем. Відповідачем юридична оцінка вказаним документам не надавались, а висновки посадових осіб відповідача ґрунтуються виключно на податковій інформації отриманій від органів ДФС.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем до доведено належними доками правомірність своїх висновків та законність прийнятих оскаржуваних рішень.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 26 358,25 грн., які належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Деметра Л" (, вул. Мурманська, 31а, м.Кропивницький, 25014) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області (, вул.Велика Перспективна, 55, м.Кропивницький, 25006) - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області № від 11.12.2017 року та № від 11.12.2017 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Деметра Л" () витрати по сплаті судового збору в розмірі 26 358,25 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 23.03.2018р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник