Справа № 810/4247/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2018 року м.Київ № 810/4247/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Васильківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Васильківське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків у сумі 1732,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не було своєчасно та в повному обсязі сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за липень-грудень 2010 року, що призвело до утворення заборгованості в сумі 1732,80 грн., яку позивач просить стягнути у примусовому порядку. У судове засідання, призначене на 01.03.2018 позивач не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, 01.03.2018 надіслав на адресу суду заяву про здійснення розгляду справи без участі представника Васильківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

Копія ухвали суду від 12.01.2018 та повістка про виклик до суду рекомендованою поштовою кореспонденцією були направлені на адресу відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, яка вказана у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, рекомендована поштова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Отже, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно із ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Протокольною ухвалою від 01.03.2018 року, врахувавши заяву позивача та неявку відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання, суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в Васильківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області.

Принципи, основи та механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування станом на 2010 рік були визначені в Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до ст.1 Закону №1058 страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Законом України "Про внесення змін до Законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 2461-VI від 08.07.2010 (далі-Закон №2461) було внесено зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, у тому числі до п.8 розділу ХV Прикінцеві положення.

Розділом другим Закону №2461 передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня опублікування.

Закон №2461 був опублікований у офіційному виданні 17.07.2010 року - "Голос України" № 131 від 17.07.2010 року.

Отже, вказаний Закон набрав чинності з 17.07.2010.

Відповідно до пп.4 п.8 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058 (зі змінами та доповненнями у редакції Закону №2461) до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до Накопичувального фонду (крім підпункту 5, який діє протягом строку, визначеного Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо оподаткування сільськогосподарських підприємств та підтримки соціальних стандартів їх працівників" від 24 червня 2004 року) фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Відповідно до ст.1 Закону №1058 мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати (доходу).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1058 розмір страхових внесків, у тому числі розмір частини внесків, що спрямовуються до Накопичувального фонду, встановлює Верховна Рада України відповідно для страхувальників і застрахованих осіб за результатами актуарних розрахунків, виходячи з того, що вони повинні забезпечувати надання особам пенсійних виплат і соціальних послуг, передбачених цим Законом, а також покриття адміністративних витрат для забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з п.2 ст.4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, визначених пунктом 1 статті 1 цього Закону, - 33,2 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 2 статті 2 цього Закону.

Відповідно до ч.6 ст.20 Закону №1058 платники страхових внесків, у тому числі ті, які обрали спрощений спосіб оподаткування, зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, - квартал.

З матеріалів справи вбачається, що в 2010 році відповідач здійснював підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування.

Відповідно до ст.53 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" № 2154-VI від 27.04.10 (зі змінами та доповненнями станом на час виникнення спірних правовідносин) мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 липня 2010 року встановлена у розмірі 888 грн., з 01 жовтня 2010 року у розмірі 907 грн., з 1 грудня 2010 року - 922 грн.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що мінімальний розмір страхових внесків за липень вересень 2010 року щомісяця складає 294,82 грн. (888,00 грн. х 33,2%), за жовтень - листопад 2010 року - 301,12 грн. (907,00 грн. х 33,2%), за грудень 2010 року - 306,10 грн. (922,00 грн. х 33,2%).

Як вбачається з картки особового рахунку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2010 по 01.11.2017, сума заборгованості відповідача зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з липня по грудень 2010 року включно, становить 1732,80 грн. (а.с.7).

З матеріалів справи слідує, що на адресу відповідача позивачем було направлено повідомлення-розрахунок на суму 1732,80 грн. за період з липня по грудень 2010 року про необхідність сплати цієї суми (а.с.6).

Відповідно до ч.2 ст.106 Закону №1058 суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до абз.5-6 п.7 Розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010, який набрав чинності з 01.01.2011, стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.106 Закону №1058 територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується (ч.15 ст.106 Закону №1058).

На підставі зазначеного вище, Васильківським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області було направлено на адресу відповідача вимогу про сплату боргу №Ф40 від 22.08.2016, проте рокомендована кореспонденція повернулась на адресу позивача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.8-10). Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про оскарження відповідачем вказаної вимоги.

Отже, відповідач має заборгованість зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з липня по грудень 2010 року у розмірі 1732,80 грн., яка станом на день звернення Васильківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з позовною заявою до суду 07.12.2017 та станом на день ухвалення даного рішення суду, сплачена не була, що підтверджується карткою особового рахунку відповідача. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Васильківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області є правомірними та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки не суперечать чинному законодавству та підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08600, Київська область, місто Васильків, вулиця Набережна, будинок 19, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Васильківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (08600, Київська область, місто Васильків, вулиця Соборна, будинок 105, ідентифікаційний код 37885812) заборгованість зі сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з липня по грудень 2010 року у сумі 1732,80 грн. (одна тисяча сімсот тридцять дві грн. 80 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду 07.03.2018 р.

Суддя Кушнова А.О.