Справа № 325/1795/17
Суддя: Васильцова Г. А.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 325/1795/17
№ 2-а/325/3/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Васильцової Г.А.

при секретарі Міняйло А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Ботіївської сільської ради Приазовського району про визнання протиправним та скасування рішення Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області № 19а від 29.08.2017 року,

в с т а н о в и в:

29 листопада 2017 року, до набрання чинності нового ЦПК України, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області № 19 а від 29.08.2017 року в частині відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального дачного будівництва для ОСОБА_1; зобовязати обєднану територіальну громаду Приазовського району надати дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального дачного будівництва для ОСОБА_1.

Позов обґрунтований тим, що 01.06.2017 року він звернувся із заявою до відповідача, в якій просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під дачне будівництво із земель комунальної власності площею 0,07 га на території Ботіївської обєднаної територіальної громади Приазовського району Запорізької області. Рішенням Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області від 29.08.2017 року № 19а позивачу відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, з посиланням на те, що земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги. Таку відмову позивач вважає незаконною, оскільки відповідно до Генерального плану с. Приморський Посад та плану зонування земельна ділянка розташована в межах с. Приморський Посад і не підпадає під категорію земель прибережна захисна смуга. Земельна ділянка є вільною і будь-які споруди на ній відсутні.

26 грудня 2017 року представник відповідача надав суду відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача не визнають, мотивуючи тим, що земельна ділянка дозвіл на розроблення проекту якої бажає отримати позивач знаходиться в межах прибережної захисної смуги, що відповідно до статей 59, 84 ЗК України виключає передання її у приватну власність. Розроблення проекту землеустрою з встановлення прибережної захисної смуги не здійснювалось, проте це не означає відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розмір встановлений законом, а саме положеннями ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України, якими визначено, що уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга не менше двох кілометрів від зрізу води. Крім того, надання земельної ділянки під дачне будівництво суперечить плану зонування території с. Приморський Посад, і розміщення дачних будинків в межах населених пунктів чинним законодавством не передбачено. Також, земельна ділянка не є вільною, на ній розташовані обєкти нерухомого майна КП «База відпочинку «Комунар» і невідомими особами там здійснено самовільне будівництво. Крім того, відповідач зазначив, що вимоги позивача про зобовязання відповідача прийняти конкретне рішення не ґрунтуються на законі і порушують права органу місцевого самоврядування.

18 січня 2018 року представник позивача надав відповідь на відзив, в якому представник позивача з поясненнями відповідача погодився лише в частині необґрунтованості позовних вимог щодо зобовязання відповідача прийняти конкретне рішення, в іншій частині надав пояснення, аналогічні обґрунтуванню позовних вимог.

16 лютого 2018 року представником відповідача суду надані заперечення, де викладені пояснення аналогічні тим, які викладені у відзиві на позов.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 13 березня 2018 року було замінено неналежного відповідача в особі Ботіївської обєднаної територіальної громади Приазовського району на відповідача в особі Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області.

13 березня 2018 року представник відповідача надав суду письмові пояснення щодо розташування земельної ділянки, зазначаючи, що земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги.

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у їх відсутність та що підтримують заявлені вимоги /а.с. 74, 92/.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про день розгляду справи.

Заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справі, за умови що його належним чином повідомленою про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Крім того, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, вважає позов позивача таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Судом встановлено, що 01.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ботіївської обєднаної територіальної громади із заявою, в якій просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під дачне будівництво площею 0,07 га у власність, яка розташована на території Ботіївської обєднаної територіальної громади і перебуває у комунальній власності с. Приморський Посад.

Рішенням Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області від 29.08.2017 року № 19а, відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення дачного будівництва по вул. Набережна, 1 в с. Приморський Посад у звязку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації та вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (а.с. 16).

Відповідно до частин 6, 7 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Надаючи оцінку доводам представника відповідача щодо знаходження земельної ділянки у межах прибережної захисної смуги, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать, зокрема, землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

При цьому, частиною 3 статті 60 Земельного кодексу України передбачено, що уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України, уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Судом встановлено і не заперечується у наданих відзиві та запереченнях відповідача, проект землеустрою зі встановлення межі прибережної захисної смуги на території с. Приморський Посад не затверджувався.

Проте, відповідно до правових висновків Верховного Суду України викладених у постановах від 29.03.2017 року у справі № 2/1005/1448/2012 та від 01.07.2015 року у справі № 6-184цс15, відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку.

Таким чином, суд вважає, що прибережна захисна смуга в даному випадку має прийматись шириною не менше двох кілометрів від урізу води, як це передбачено положеннями ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України.

На підтвердження правомірності прийнятого рішення відповідачем не було надано суду жодних належних доказів щодо розташування земельної ділянки, дозвіл на розробку проекту якої бажає отримати позивач.

А з наданих письмових пояснень та доданих до них копії схеми та компютерної копії не можливо встановити, яку саме частину земельної ділянки бажає отримати позивач, та з наданих копій не можливо встановити фактичне місцезнаходження бажаної земельної ділянки та не можливо зробити висновок про її розташування у межах двокілометрової зони від урізу води, або поза нею, оскільки саме при поданні клопотання про отримання земельної ділянки ОСОБА_1 не було додано графічних матеріалів.

Судом був досліджений оптичний диск, наданий позивачем (а.с. 28), на якому розміщені файли із зображенням плану зонування с. Приморський Посад, і встановлено, що вказані графічні матеріали не містять будь-яких відомостей про фактичне розташування спірної земельної ділянки.

В свою чергу, відповідачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що ним перед прийняттям оскаржуваного рішення вживались якісь заходи для встановлення орієнтовного місцезнаходження земельної ділянки, зокрема із залученням спеціалістів, вимірювання на місцевості або за допомогою відомостей державного земельного кадастру, у звязку з чим можливо було б зробити висновок про знаходження земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги.

Доводи відповідача про те, що виділення земельної ділянки під дачне будівництво суперечить містобудівній документації не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки право громадян на отримання земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва передбачено статтями 118, 121 ЗК України і може здійснюватись в межах земель житлової і громадської забудови.

На підтвердження посилань про те, що земельна ділянка не є вільною, відповідач не надав жодних належних доказів, а тому такі доводи не беруться судом до уваги.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання наведених вимог законодавства, відповідач не довів суду правомірності прийняття ним рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд вважає, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем передчасно, без належного обґрунтування і підтвердження того, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги, а тому таке рішення не може бути визнане судом правомірним і підлягає скасуванню.

Крім того, суд звертає увагу, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає автоматично надання її у власність або користування.

Водночас, позовні вимоги в частині зобовязання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не можуть бути задоволені судом, оскільки це є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст. 245 КАС України, з метою ефективного захисту прав та законних інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ботіївської сільської ради Приазовського району про визнання протиправним та скасування рішення Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області № 19а від 29.08.2017 року задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області від 29.08.2017 року № 19а в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального дачного будівництва

Зобовязати Ботіївську сільську раду Приазовського району Запорізької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України (в новій редакції), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Дата складення рішення 19.03.2018 року.

Суддя Г.А. Васильцова