Справа № 826/19630/16
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 березня 2018 року м. Київ № 826/19630/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Скидан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Індустріальні та дистрибуційні системи"
до про Одеської митниці Державної фіскальної служби України визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -
В С Т А Н О В И В:

13.12.2016 Приватне акціонерне товариство "Індустріальні та дистрибуційні системи" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Відділу митного оформлення 3 м/п "Іллічівськ" Одеської митниці ДФС з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось відповідно до вантажної митної декларації № 500040403/2015/002704 від 28.06.2015;

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000014/2 від 28.06.2015, прийняте Відділом митного оформлення 3 м/п "Іллічівськ" Одеської митниці ДФС;

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00020 від 28.06.2015, складену Відділом митного оформлення 3 м/п "Іллічівськ" Одеської митниці ДФС.

Ухвалою суду від 20.02.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/19630/16 та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до ухвали суду від 26.01.2018 адміністративну справу № 826/19630/16 прийнято до провадження судді Катющенка В.П. та призначено справу до судового розгляду у судове засідання на 15.03.2017. Також, ухвалою суду від 26.01.2018 встановлено позивачеві строк для подання письмових пояснень з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку звернення до суду.

20.02.2018 представник відповідача Моргун Н.В. засобами поштового зв'язку направила до суду заяву, у якій просила суд позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Індустріальні та дистрибуційні системи" залишити без розгляду як таку, що подана після закінчення строків звернення до адміністративного суду, установлених законом. В обґрунтування заяви зазначила, що рішення коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення не відносяться до рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов'язань, відповідно при визначенні строків звернення до суду під час їх оскарження не застосовуються положення пунктів 56.18 статті 58, статті 102 Податкового кодексу України. Одночасно з вказаною заявою представник відповідача Моргун Н.В. направила відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

22.02.2018 до суду надійшли пояснення представника позивача Мегура В.С., у яких останній зазначив про дотримання строків звернення до суду з даним позовом. Стверджує, що вперше звернувся до суду з позовом про скасування спірних рішень у листопаді 2015 року, проте, ухвалою суду від 02.03.2016 у справі № 826/24593/15 позовну заяву було повернуто позивачеві у зв'язку з не усуненням недоліків позовної заяви. 19.05.2016 позивач вдруге направив позовну заяву до Окружного адміністративного суду міста Києва, проте ухвалою суду від 23.06.2016 у справі № 826/7621/15 повернуто позовну заяву Приватному акціонерному товариству "Індустріальні та дистрибуційні системи". Після чергового подання позовної заяви, ухвалою суду від 25.10.2016 повернуто позовну заяву у справі № 826/11837/16. Також, у поясненнях представник позивача зазначив, що частиною п'ятою статті 24 Митного кодексу України передбачено, що оскарження податкових повідомлень-рішень органів доходів і зборів здійснюється у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Враховуючи зазначене, представник позивача вважає, що вказана позовна заява подана ним у межах 1095-денного строку звернення до суду, який встановлений спеціальними нормами Податкового кодексу України.

У судове засідання 15.03.2018 представник позивача не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява, подана 20.06.2017 представником позивача Мегуром В.С. про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання 15.03.2018 не забезпечив явку уповноваженого представника, про причини неявки суд не повідомив, про час, та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на наведене, фіксування судового засідання 15.03.2018 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15.03.2018 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи підтверджено, що з метою розмитнення поставленого позивачу фірмою "IDS BORGOMI GEORGIA" товару, 28.05.2015 подано до митного органу вантажно-митну декларацію №500040403/2015/002704 на митне оформлення товару "Вода природна мінеральна лікувально-столова гідрокарбонатна натрієва "Боржомі", сильногазована".

Визначення митної вартості товару декларант здійснив за основним методом - за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються.

28.06.2015 Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500040403/2015/000014/2, в якому митний орган самостійно визначив митну вартість товару за другорядним методом її визначення (2а), на підставі чого 28.06.2015 уповноваженій особі декларанта видана картка відмови в митному оформленні (випуску) товарів № 500040403/2015/00020.

На переконання позивача, строк оскарження вказаних рішень становить 1095 днів, що свідчить про подання вказаної позовної заяви у межах спеціальних строків, встановлених Податковим кодексом України.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, третьої статті 24 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Правила цієї глави застосовуються у всіх випадках оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, крім оскарження постанов по справах про порушення митних правил та випадків, коли законом встановлено інший порядок оскарження зазначених рішень, дій чи бездіяльності.

Частиною п'ятою статті 24 Митного кодексу України передбачено, що оскарження податкових повідомлень-рішень органів доходів і зборів здійснюється у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

За визначенням підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що останніми врегульовано питання застосування спеціальних строків давності визначення податкових зобов'язань. Такі строки можуть застосовуватись у випадку, коли суб'єктом звернення є платник податку і стосується воно оскарження рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання.

При цьому, суд зазначає, що рішення митного органу про коригування митної вартості й картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за своєю суттю не є рішеннями контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання.

Водночас, суд зазначає, ні Податковим кодексом України, ні Митним кодексом України не встановлено спеціального строку звернення до суду на оскарження вказаних рішень, тому в даному випадку застосуванню підлягає загальний строк звернення до суду, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Пунктом 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його в новій редакції.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так, частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З системного аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, при визначенні початку перебігу шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи суд має з'ясувати момент, коли особа фактично дізналась або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, або бездіяльності), а не коли така особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Матеріалами справи підтверджено, що спірні рішення отримані уповноваженою особою позивача у день їх прийняття - 28.06.2015. Відтак, початок перебігу строку звернення до суду з позовом про скасування рішень митного органу розпочався 29.06.2015 і закінчився 29.12.2015.

Разом з тим, до суду з даним позовом позивач звернувся лише 13.12.2016, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

При цьому, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Суд не вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з огляду на неодноразові звернення останнього з ідентичними позовними вимогами до суду, починаючи з листопада 2015 року, провадження за якими не було відкрито саме у зв'язку з невиконанням ухвал суду та не усуненням недоліків позовної заяви, оскільки зазначені обставини свідчать виключно про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Крім того, й сам позивач не зазначає, що такі звернення свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII) суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведене та відсутність жодних підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Індустріальні та дистрибуційні системи" до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості - без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Індустріальні та дистрибуційні системи" до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини третьої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Згідно з частиною першою статті 295 та частиною першою статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст ухвал складено та підписано 20 березня 2018 року.