Справа № 813/236/18
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №813/236/18

14 березня 2018 року

зал судових засідань № 9

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Магиревич Ю.Д.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 (місце проживання: 81300, Львівська область, м.Мостиська, вул.І.Мазепи, 34) звернувся до суду з позовом до Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 81500, Львівська область, м.Городок, вул.Львівська, 16), в якому просить суд :

-скасувати рішення відповідача №1 від 27.12.2017 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду в частині стягнення пені в сумі 12383,90грн., у звязку з прийняттям акта звірення від 23.09.2014;

-скасувати рішення відповідача №1 від 27.12.2017 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду в частині стягнення пені в сумі 24690,93грн., у звязку з прийняттям акта звірення від 23.09.2014 та повною сплатою такої пені 04.10.2017 та винесеною постановою Залізничного ВДВС ЛМУЮ ГТУЮ у Львівській області від 27.10.2017;

-скасувати рішення відповідача №1 від 27.12.2017 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду в частині стягнення пені в сумі 39429,93грн.(різниця між списаними штрафними санкціями в сумі 24690,93грн. та нарахованими в сумі 64119,93грн), у звязку з пропуском строку позовної давності до її стягнення;

-скасувати рішення відповідача №1 від 27.12.2017 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду в повному обсязі, у звязку з подвійним нарахуванням штрафних санкцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржене рішення відповідача прийняте на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який втратив чинність з 01.01.2011 відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Тобто, при прийнятті оскарженого рішення відповідач застосував нечинну норму законодавства, а тому рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду є незаконним та неправомірним, оскільки прийняті всупереч вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що згідно з актом перевірки УПФУ в Мостиському районі Львівської області №132 від 30.08.2010 виявлено, що ФОП ОСОБА_3 у книзі нарахування заробітної плати за 2007-2010 роки не відобразив заробітної плати трьох працівників, що призвело до приховування фонду оплати праці. Розглянувши матеріали перевірки з питань не обчислених в повному обсязі страхових внесків до ПФУ, виявлено порушення ч1 ст.19 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» і за наслідками якої донараховано 8554,54грн., на підставі п. 4 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» до СПД-ФО ОСОБА_3 застосовано фінансові санкції в сумі 12383,90грн. (рішення №216 від 01.09.2010). Також за приховування заниження сум заробітної плати (виплат, доходу) в розмірі 24690,00грн., відповідно до п.3 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» застосовано фінансові санкції в цьому ж розмірі (рішення №217 від 01.09.2010). На вказану заборгованості ФОП ОСОБА_3 отримав 32 вимоги про сплату боргу, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. На підставі заяви ФОП ОСОБА_3 від 11.09.2012, згідно п.7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове пенсійне страхування» було укладено договір про розстрочення сум заборгованості із сплати страхових внесків у сумі 8554,54грн. на період з 11.09.2012 по 01.09.2014 (сплачено 22.09.2014). Відповідно до цього ж закону, в результаті виконання умов договору про розстрочення сум заборгованості із сплати страхових внесків від 11.09.2012 УПФУ в Мостиському районі Львівської області прийнято рішення списати суми штрафу, нараховані згідно з п.2, 4 ч. 9 ст.106 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» в розмірі 12383,90грн.. Не сплачена сума заборгованості 24690, 00грн. була направлена для виконання в органи ДВС і була сплачена ФОП ОСОБА_3 27.10.2017. Проте, рішення №217 від 01.09.2010, яке належало до сплати 17.09.2010, було порушено терміни на 2597 календарних днів (оскільки сплата пройшла 27.10.2017). У зв'язку з цим 27.12.2017 Городоцьким ОУПФ Львівської області прийняте рішення №1 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків. На думку відповідача, він правомірно застосував до позивача штрафні санкції рішенням щодо накладення пені. Крім того, відповідач зазначає, що строки давності щодо стягнення штрафів не застосовуються. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю, з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 був зареєстрований як фізична особа-підприємець Мостиською районною державною адміністрацією Львівської області 29.06.2006 р., ідентифікаційний № та був платником страхових внесків в УПФУ в Мостиському районі Львівської області правонаступником прав і обовязків якого згідно постанов Кабінету Міністрів України №1055 та № 988 від 21.12.2016 є Городоцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області.

Заступник начальника Городоцького обєднаного управлінням Пенсійного фонду України Львівської області ОСОБА_4 на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» прийнято рішення №1 від 27.12.2017 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Вказаним вище рішенням до ОСОБА_3 нарахована пеня в сумі 64119,93коп. за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Суд при вирішенні спору по суті виходив з такого.

Відповідач в своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_4 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України, наказами та розпорядженнями Пенсійного фонду України та іншими нормативно-правовими актами.

За період до 01.01.2011 відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закону України №1058-IV).

Вказаним Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за вказаними внесками.

Так, відповідно до ч. 4 ст.14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Відповідно до пункту 9.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.

Частиною 9 ст.106 Закону України №1058-IV передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожен день прострочення платежу.

01.01.2011 набрав чинності Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон України №2464-VI), який виключив ч.ч.1-9 ст.106 Закону України №1058-IV.

Відповідно до абз.4 п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України №2464-VI, що набрав чинності з 01.01.2011, стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01.01.2011 не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Абзацом 6 вказаного ж пункту встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 01.01.2011 не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності вказаним Законом.

Верховний Суд України у постанові від 04.06.2013 № 21-170а13 дійшов висновку, що наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 01.01.2011, поширюється лише на заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, які були нараховані та/або не сплачені до зазначеної дати. Питання ж відповідальності страхувальників, не пов'язані із такою заборгованістю, знаходяться поза межами регулювання, зокрема, Закону України №1058-ІV та абзаців 5, 6 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2464-VІ. З огляду на наведене, нарахування після 01.01.2011 управлінням ПФ України на підставі п. 5 ч.9 ст. 106 Закону України №1058-ІV штрафних санкцій за несвоєчасне подання звітності, граничний строк подання якої настав до вказаної дати, є протиправним.

Суд встановив, що оскаржене рішення відповідача прийняте ним на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що органами Державної виконавчої служби стягнуто заборгованість, що обліковувалася за позивачем за постановою Львівського окружного адміністративного суду по справі №2а-8641/2010 від 21.01.11, відповідно до якої зобовязано відповідача сплатити на користь Городоцького ОПФУ у Львівській області заборгованість зі сплати страхових внесків.

За наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що заборгованість з відповідача стягнуто у виконавчому провадженні від 27.10.2017.

Враховуючи, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2011 у справі №2а-8641/2010 виконане позивачем в повному обсязі (а.с.22,23,46,47), а також норму ч.9 ст. 106 Закону України №1058-ІV, відповідно до якої пеня нараховується на суми несвоєчасно сплачених платежів одночасно із нарахуванням на суми несвоєчасно (неперерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій, то суд вважає, що оскаржене рішення прийнято з порушенням вимог закону.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №1 від 27.12.2017 є протиправним та підлягає скасуванню.

При оцінюванні рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд дотримується вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони а підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. А, згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З врахуванням викладеного, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, та визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №1 від 27.12.2017.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704,80грн. підлягає стягненню на користь позивача з Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №1 від 27.12.2017.

Стягнути з Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 81500, Львівська область, м.Городок, вул.Львівська, 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (місце проживання: 81300, Львівська область, м.Мостиська, вул.І.Мазепи, 34, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири)грн. 80коп., сплаченого відповідно до квитанцій АТ «Ощадбанк» від 16.01.2018 №1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.03.2018.

Суддя Лунь З.І.