Справа № 2а-457/10/0370
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

19.03.2018 Київ К/9901/15679/18 справа № 2а-457/10/0370

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Пасічник С.С., розглянувши заяву Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 4 жовтня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Лінія Скла" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 7 лютого 2018 року зазначена заява залишалась без руху з підстав невідповідності вимогам статей 239, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме несплати судового збору та неподання оформленого належним чином документа про повноваження представника, який її підписав від імені Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області.

Відповідачу встановлено десятиденний з моменту отримання копії ухвали строк для усунення недоліків заяви.

У встановлений судом процесуальний строк, а також станом на день постановлення цієї ухвали, недоліки заяви у повному обсязі не усунуті, зокрема, надано оформлений належним чином документ на підтвердження повноважень представника ОСОБА_3, який підписав заяву від імені податкового органу, однак, документ про сплату судового збору не надано й, натомість, заявлено клопотання про відстрочення його сплати і продовження цього строку для виконання вимог ухвали Верховного Суду від 7 лютого 2018 року в цій частині з посиланням на відсутність коштів, призначених для цієї мети.

Проте, наведені податковим органом доводи не свідчать про наявність підстав для продовження процесуального строку, встановленого судом для усунення недоліків заяви, з огляду на наступне.

Так, статтею 49 КАС України в редакції до 15 грудня 2017 року, так само як і статтею 44 у чинній редакції цього Кодексу, передбачено обов'язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи) добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Зокрема, частиною другою статті 239-1 КАС України в редакції, чинній на час подання цієї касаційної скарги, було передбачено обов'язок особи, яка подає заяву, щодо одночасного надання документу про сплату судового збору.

Таким чином, виконання обов'язку щодо сплати судового збору одночасно з поданням заяви покладено саме на заявника, який, в силу наведених положень процесуального закону, повинен здійснювати для цього усі можливі та залежні від нього дії.

Це стосується і заявників, які маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов'язків поряд з іншими учасниками справи, діють як суб'єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а відтак неналежне фінансування податкового органу не може слугувати підставою для продовження строку, встановленого судом для усунення недоліків заяви, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період, що кореспондується з пунктом 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228.

Також, згідно з частиною першою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов'язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

В той же час, відповідач, який, як зазначалось вище, діє як суб'єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав і обов'язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене фінансування такої установи, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для відстрочення та розстрочення його сплати, зменшення розміру останнього або звільнення від сплати такого.

Отже, у встановлений судом процесуальний строк, а також станом на день постановлення цієї ухвали, недоліки заяви в повному обсязі не усунуто, а підстави для продовження цього строку або відстрочення сплати судового збору, відсутні.

За правилами пункту першого частини 4 статті 239-2 КАС України в редакції до 15 грудня 2017 року заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог статей 239 та 239 1 цього Кодексу і заявник не усунув її недоліки протягом установленого строку.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 239-2 КАС України в редакції до 15 грудня 2017 року, статтями 248, 355, 359, підпунктом 1 пункту 1 Розділу VІІ "Прикінцеві положення" КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про продовження процесуального строку, встановленого судом для усунення недоліків заяви.

Відмовити у задоволенні клопотання Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про відстрочення сплати судового збору.

Заяву Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 4 жовтня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Лінія Скла" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя С.С. Пасічник