Справа № 804/6164/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2018 року

справа № 804/6164/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року у справі № 804/6164/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛО" до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЛО" (далі – позивач) звернулося до суду з позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі – відповідач), в якому просило скасувати рішення № 0007 від 01.09.2017 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, передбаченого ч. 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу», ч. 2 Порядку накладення штрафів з порушенням законодавства про рекламу, затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 року № 693.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 01.09.2017 року № 0007 про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 17000 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано того, що протокол № 16 від 27.07.2017 року містить посилання на вимоги саме ч. 3 ст. 7 та ч. 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу», а не ч. 2 ст. 8 Закону України «Про рекламу», що помилково було зазначено судом першої інстанції. Зауважено, що фахівці громадської організації «Українська Асоціація Маркетингу» мають право здійснювати експертизу щодо дотримання та порушення вимог ч.3 ст. 7 та ч.1 ст. 8 Закону України «Про рекламу». Наголошено на тому, що стандарт «Недискримінаційна реклама за ознакою статі» СОУ 2-2011 є обов’язковим для виконання та дотримання всіма учасниками відносин у сфері рекламного законодавства. Рекламний продукт, що є предметом оскарження, містить публічну демонстрацію оголеного жіночого тіла, а чоловіки починають сприймати цю демонстрацію як нормативну, очікувану чи навіть бажану жіночу поведінку, внаслідок чого розмиваються основи суспільної моралі, порушуються етичні та моральні норми, нехтуються правила пристойності.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням Держпродспоживслужби у Вінницькій області направлено позивачу лист-вимогу від 25.05.2017 року № 01/1675 про надання до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області установчих, дозвільних та правовстановлюючих документів, вартості розповсюдженої реклами (а.с.9).

Листом від 26.06.2017 року вих. № 455 позивачем надано документи, а саме: копія свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ «Алло»; копія договору на розміщення зовнішньої реклами № 252/09 від 01.07.2009 року з ТОВ «Мега-Поліс-Плюс», згідно якого здійснюється розміщення зовнішньої реклами; інформація про вартість розповсюдження реклами: довідка вих. № 456 від 26.06.2017 року та пояснення, згідно позивач заперечував факт порушення законодавства про рекламу.

Головним управлінням Держпродспоживслужби у Вінницькій області проведено засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу, за результатами якої складено протокол № 16 від 27.07.2017 року.

Згідно вказаного протоколу встановлено, що 07.06.2017 року позивачем здійснено порушення законодавства про рекламу, а саме: на білборді по вул. Хмельницьке шосе б. 72, м. Вінниці, розміщено рекламу, що порушує принципи реклами та загальні вимоги до реклами – реклама не повинна мати зображень, які порушують етичні, моральні норми, нехтують правила непристойності, та вміщує твердження, які є дискримінаційними за ознаками статі, використані засоби і технології, які діють на підсвідомість споживачів.

Вказане є порушенням вимог ч. 3 ст. 7, ч. 1 ст.8 Закону України «Про рекламу».

У протоколі засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу, від 27.07.2017 року № 16 Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області посилається на лист Вінницької обласної державної адміністрації від 07.07.2017 року № 01/2143 щодо надання висновку Експертної ради з питань запобігання та протидії дискримінації за ознакою статі, згідно якого реклама ТМ «Алло» визнана дискримінаційною та такою, що порушує положення Закону України «Про рекламу», ст. 5 Стандарту «Недискримінаційна реклама за ознакою статі» СОУ 2-2011 (п. 5.1.1, п. 5.5.2.2, 5.2.4, 5.2.7), який зареєстрований Державним підприємством «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (зареєстровано 30.07.2012 року № 249), який декларує основні критерії визначення дискримінаційної або недискримінаційної реклами за ознакою статі, а саме: на вказаному рекламному блоці ТМ «Алло» присутнє зображення жінок, які позують, та на яких мало одягу, а також двозначні вирази і візуалізацію; містить гендерні стереотипи та чинить негативний вплив на процес соціалізації – засвоєння культурних зразків поведінки, демонстровані у рекламі, як зразок для наслідування та соціальну норму, значущість якої підтверджується авторитетом засобів масової інформації. Зображення жінки презентує жінку як сексуальний об’єкт, що є доступним у всіх значеннях цього слова; реклама вважається дискримінаційною та порушує добросовісну маркетингову практику, якщо зображає жінку як сексуальний об’єкт, демонструє оголене тіло, що немає жодного відношення до споживання рекламованого продукту, що має місце в рекламі ТМ «Алло».

Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів прийнято Рішення від 01.09.2017 року № 0007 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу за недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами та накладено на рекламодавця - ТОВ «Алло» штраф у розмірі 17 000 грн. (а.с.8).

Вказане рішення мотивовано тим, що зовнішня реклама мобільних телефонів містить зображення, яке порушує етичні, моральні норми, нехтує правилами пристойності, чим порушено вимоги ч. 3 статті 7 Закону України «Про рекламу».

Визнання протиправним та скасування вказаного рішення і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи вимоги адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки засідання Експертної ради з питань запобігання та протидії дискримінації за ознакою статті та норми стандарту організацій України «Недискримінаційна реклама за ознакою статі» носять рекомендаційний характер та не є обов’язковими для виконання позивачем. При цьому в ході судового розгляду справи відповідачем не було доведено, що реклама ТОВ «Алло» містить інформацію та зображення, які порушують етичні, гуманістичні, моральні норми, нехтують правилами пристойності.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 7 Закону України «Про рекламу» реклама не повинна містити інформації або зображень, які порушують етичні, гуманістичні, моральні норми, нехтують правилами пристойності.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу» у рекламі забороняється вміщувати твердження, які є дискримінаційними за ознаками походження людини, її соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, політичних поглядів, ставлення до релігії, за мовними ознаками, родом і характером занять, місцем проживання, а також такі, що дискредитують товари інших осіб.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу» у рекламі забороняється використовувати засоби і технології, які діють на підсвідомість споживачів реклами.

Відповідно до ч. 2 статті 26 Закону України «Про рекламу» на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків» органи, установи та організації, наділені повноваженнями у сфері забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.

Органами, установами та організаціями, наділеними повноваженнями у сфері забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, є: Верховна Рада України; Уповноважений Верховної Ради України з прав людини; Кабінет Міністрів України; спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків; органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, визначені в їх складі уповноважені особи (координатори) з питань забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків; об'єднання громадян.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, організації та установи, об'єднання громадян сприяють збалансованому представництву статей в управлінні та прийнятті рішень. Для досягнення мети цього Закону у своїй діяльності вони можуть застосовувати позитивні дії.

Експертна рада з питань запобігання та протидії дискримінації за ознакою статі, на висновок якої посилається Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, створена наказом Департаменту соціальної та молодіжної політики облдержадміністрації, відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Засідання Експертної ради з питань запобігання та протидії дискримінації за ознаками статі, де реклама ТОВ «АЛЛО» визнана дискримінаційною та такою, що порушує Стандарт «Недискримінаційна реклама за ознакою статі» СОУ 21708654 -002-2011, проведено 20.07.2017 року.

Відповідно до Стандарту організацій України «Недискримінаційна реклама за ознакою статі» (СОУ 21708654 -002-2011), що зареєстрований Державним підприємством «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості (ДП УкрДНЦ)», який зареєстрований 30.07.2012 року № 249, передбачено, зокрема:

п. 5.2.2 забороняється пропагування у рекламі культу насильства і жорстокості, розповсюдження порнографії та інформації, що принижує людську гідність і завдає шкоди моральному добробуту дитини;

п. 5.2.4 варто уважно підходити до використання відомих та авторитетних особистостей з метою рекламування продукції, послуг тощо, оскільки це може сприяти створенню помилкового враження щодо соціальних та ґендерних стереотипів у соціалізації дитини. Використання відомих особистостей може посилювати стереотипи, засновані на висловлених особистих схваленнях, певних ідеях, реальному досвіді і переконаннях, які, однак, можуть не відповідати позитивним нормам та суспільним очікуванням;

п. 5.2.7 реклама не повинна включати заяви та візуальні презентації, які можуть негативно впливати або порушувати норми суспільної культури і моралі, що вважаються загальновизнаними більшістю споживачів (читачів, глядачів, покупців, відвідувачів тощо) рекламного продукту у даному суспільстві;

п. 5.2.8 реклама вважається дискримінаційною за ознакою статі та порушує добросовісну маркетингову практику, якщо:

а) реклама зображує чи описує жінку або чоловіка як прикрасу чи сексуальний об'єкт, включає натяки на статеві стосунки та сексуальність людей, які нічим не пов’язані з рекламованим продуктом, та не мають прямих асоціацій зі споживанням рекламованого продукту, товару, послуг тощо; порушення посилюється, якщо сексуальність людини зображується чи описується принизливо, зневажливо, наклепницьким чином (для людської гідності) через мову, позування, вербальні або невербальні натяки тощо);

б) реклама вважається дискримінаційною за ознакою статі та порушує добросовісну маркетингову практику, якщо вона стверджує або натякає, що роль однієї статі у соціальному, економічному і культурному житті нижча, ніж іншої.

В сфері застосування вищезазначених стандартів зазначено, що цей Стандарт поширюється на різні види, форми та засоби реклами, у тому числі засоби масової інформації, які впливають на формування суспільного ставлення та моделей соціо - економічних відносин та цей Стандарт призначено для органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, які розробляють, експортують, перевіряють чи застосовують стандарти.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про стандартизацію» стандарт - нормативний документ, заснований на консенсусі, прийнятий визнаним органом, що встановлює для загального і неодноразового використання правила, настанови або характеристики щодо діяльності чи її результатів, та спрямований на досягнення оптимального ступеня впорядкованості в певній сфері.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про стандартизацію» національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов’язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються технічні регламенти, стандарти, кодекси усталеної практики та технічні умови.

Застосування стандартів, кодексів усталеної практики чи їх окремих положень є обов'язковим для: суб'єктів господарювання, якщо обов’язковість застосування стандартів чи кодексів усталеної практики установлено нормативно-правовими актами; учасників угоди (контракту) щодо розроблення, виготовлення чи постачання продукції, якщо в ній (ньому) є посилання на певні стандарти чи кодекси усталеної практики; виробника чи постачальника продукції, якщо він склав декларацію про відповідність продукції певним стандартам чи застосував позначення цих стандартів у її маркуванні.

Отже, враховуючи викладене, висновки засідання Експертної ради з питань запобігання та протидії дискримінації за ознакою статі та норми Стандарту організацій України «Недискримінаційна реклама за ознакою статі», на які посилається відповідач, носять рекомендаційний характер та не є обов’язковими для виконання позивачем, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Більш того, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що відповідачем в оскаржуваному рішенні та протоколі не наведено, яким саме чином зображення на рекламі мобільних телефонів порушує етичні, моральні норми та нехтує правилами пристойності, адже зображення жінки, яка позує у купальнику, у сучасному суспільстві не може бути визнано таким, що порушує вказані норми права, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність оскарженого рішення та його скасування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року у справі № 804/6164/17 – залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає у відповідності до приписів ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанову підписано складом суду 15 березня 2018 року.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко