Справа № 243/2163/18
Суддя: Мірошниченко Л. Є.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження №2-а/243/136/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

За участю

секретаря судового засідання Мирошниченко А.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Словянська Донецької області адміністративну справу

за позовною заявою Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області

до ОСОБА_1

вимоги позивача: про затримання громадянина ОСОБА_2 Узбекистан ОСОБА_1 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

представники учасників справи:

від позивача: ОСОБА_3 (довіреність №5-8163/3 від 27.12.2017 року (а.с.18)).

В С Т А Н О В ИВ :

ОСОБА_4 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.21 березня 2018 року Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про затримання громадянина ОСОБА_2 Узбекистан ОСОБА_1 з метою забезпечення видворення за межі території України із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що в провадженні Словянського міськрайонного суду перебуває справа про примусове видворення громадянина республіки Узбекистан ОСОБА_1, у звязку з чим та враховуючи, що останній ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення, просять суд винести рішення про затримання громадянина ОСОБА_2 Узбекистан ОСОБА_1 з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні

2. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, просив позов задовольнити.

3. Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, самостійно повернутися до Узбекистану він не має змоги у звязку з відсутністю грошей.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

4. Заяви та клопотання учасників справи відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

5. Процесуальні дії у справі не проводились.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом.

6. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином ОСОБА_2 Узбекистан, що підтверджується паспортом CS 1825542 (а.с.9-10), прибув на територію України 18.05.2012 року, державний кордон України перетнув через КПП «Харків пасажирський» (а.с.11-12).

7. Термін законного перебування на території України громадянина ОСОБА_2 Узбекістан ОСОБА_1 закінчився 15.08.2012 року. З того часу відповідач перебуває на території України без реєстрації і документів, що дають право на перебування або проживання на її території, від виїзду з України ухиляється.

8. Факт незаконного перебування на території України громадянина ОСОБА_2 Узбекістан ОСОБА_1 було виявлено 15.11.2017 року. На підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Слов'янським міським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області було винесено Рішення № 21 від 15.11.2017 року про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_2 Узбекістан ОСОБА_1, зобовязано його самостійно залишити територію України у термін до 14.12.2017 року та заборонено подальший вїзд терміном на три роки. Про це відповідачу було належним чином повідомлено та рішення вручене, про що свідчить його особистий підпис від 15.11.2017 року (а.с.12).

9. Постановою Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 15.11.2017 року, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та призначено стягнення у вигляді 510 грн. 00 коп. (а.с.14).

V. Оцінка суду.

10. Вирішуючи питання про затримання вказаної особи з метою забезпечення видворення за межі території України із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, суд виходить з наступного.

11. Так, правовий статус іноземця та особи без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов'язки, порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI.

12. Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

13. З наданих матеріалів вбачається, що громадянин ОСОБА_2 Узбекистан ОСОБА_1 порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на даний час не має документа, що дає право на проживання в Україні, ухилився від виконання рішення про його примусове повернення, а також існує ризик його втечі.

14. Статтею 4 Закону України №3773-VI від 22.09.2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

15. Встановлено, що підстав для подальшого перебування в Україні в останнього не має та знаходиться на території України з порушенням вимог чинного міграційного законодавства.

16. Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"- іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

17. У підпункті "f" пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: «законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

18. Європейський суд з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

19. Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

20. Частина 11 ст. 289 КАС України, (яка є спеціальною нормою) передбачає,що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Питання про затримання підлягає вирішенню після прийняття рішення суду про видворення, оскільки таке за своїм змістом є заходом забезпечення належного виконання рішення про видворення.

21. Як вбачається з рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2018 року, адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до громадянина ОСОБА_2 Узбекистан ОСОБА_1, про затримання та примусове видворення за межі України задоволено Примусово видворено з території України громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. ОСОБА_2 Узбекистан (а.с.20).

22. Під час вирішення справи по сутті, судом роз'яснено відповідачу право на внесення застави в установленому порядку, а також вирішення питання про взяття на поруки підприємства, установи чи організації. Однак відповідачем зазначено, що кошти на внесення застави у нього відсутні.

23. З урахуванням наведеного, з огляду на ухилення відповідача від виконання рішення про примусове повернення від 15.11.2017 року № 21, яким зобов'язано останнього покинути територію України у термін до 14 грудня 2017 року, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач може ухилитися від виконання рішення про його примусове видворення, у сукупності з тим, що інші, менш жорсткі заходи (порука та застава) не можуть бути застосовані до даної ситуації, суд дійшов висновку, що поданий позов є обґрунтованим, а обраний позивачем захід є співмірним.

24. Відповідно до п.3 ч.2 ст.371 КАС України постанову належить допустити до негайного виконання.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

25. Суд враховує, що за подання до адміністративного суду позовних заяв у справах передбачених ст.289 КАС України, судовий збір не сплачується, а отже підстав для розподілу витрат повязаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про затримання громадянина ОСОБА_2 Узбекистан ОСОБА_1 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні задовольнити.

Затримати громадянина ОСОБА_2 Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, який не може перевищувати шести місяців.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5