Справа № 264/5962/17
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5962/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванчено А.М., за участю секретаря Солонській Т.М., розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 14 листопада 2017 року серії ЕАА № 209586 інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Калашникова Станіслава Ігоровича про накладення на нього адміністративного стягнення за правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, закривши провадження у справі. Згідно із зазначеною постановою він, 14 листопада 2017 року о 16 годині 46 хвилин, за адресою вул. Зелінського, 33, у м. Маріуполь, Донецької області, керуючи автомобілем ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_1, виїхав на перехрестя під час затору та створив перешкоду іншим учасникам руху, чим порушив п.16.4 правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за що інспектор поліції наклав на нього штраф у розмірі 425 грн. З цією постановою не згоден, оскільки вказаного в постанові правопорушення не скоювала, докази його вини відсутні.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву в якій просить долучити до матеріалів справи в якості доказів оптичний диск та провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача Василенко Ю.Г. в судове засідання не з'явилися, надали письмове заперечення, в яких, окрім іншого, просять суд розглянути справу за їх відсутності. Позовні вимоги не визнають, просять відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 16.4. Правил дорожнього руху України, оскільки 14 листопада 2017 року о 15:56 годині, за адресою вул. Зелінського, 33, останній керував автомобілем ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_1 та виїхав на перехрестя під час затору чим створив перешкоду іншим учасникам руху. З боку інспектора поліції були дотримані всі вимоги діючого законодавства, а саме, він довів порушнику суть правопорушення, роз'яснив останньому його права, та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, виніс на місці вчинення правопорушення відносно позивача постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України, застосувавши до порушника штраф в сумі 425 грн. Вважає, що підстави для звільнення позивача від адміністративної відповідальності відсутні. Обставини правопорушення зафіксовані розташованим у патрульному автомобілі реєстраторі, що є належним доказом відповідно до вимог ст. 251 КпАП України.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147 -VIII, викладено у новій редакції Кодекс адміністративного судочинства України(далі - КАС України).

Цей закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме, - з 15.12.2017 року.

Згідно вимогам п.10 ч.1 розділу VII перехідних положень КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи позицію сторін, вивчивши матеріали справи, переглянувши відеозаписи надані позивачем та відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі обставин, встановлених в судовому засіданні.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.2ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що 14 листопада 2017 року інспектор Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Калашников С.І. виніс постанову серії ЕАА № 209586 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача ОСОБА_1, в якій зазначив, що позивач 14 листопада 2017 року о 15:56 годині, за адресою вул. Зелінського, 33, у м. Маріуполі, Донецької області, керуючи автомобілем ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_1 виїхав на перехрестя під час затору чим створив перешкоду іншим учасникам руху чим порушив п. 16.4. правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.16.4.ПДД України, забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису, який було додано відповідачем до письмових заперечень проти позову, вбачається, що позивач дійсно був зупинений відповідачем в межах м. Маріуполя Донецької області та звинувачений у порушенні вимог п. 16.4. ПДР України, однак на даному відео зафіксовано що позивач виїхав через прилеглу територію, яка впирається у вул. Зелінського.

Також, з огляду у судовому засіданні відеозапису, який було додано позивачем до заяви, вбачається, що він рухався по прибудинковій території будинку № 123А, розташованого по пр. Миру у м. Маріуполі, Донецької області, після чого виїхав через прилеглу до цього будинку територію, яка впирається у вул. Зелінського.

Відповідно до положень п. 1.10 ПДР України, прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в'їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Також, згідно з п. 1.10 ПДР України, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглою території.

Позивач заперечує проти вказаних у постанові обставинах скоєння правопорушення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, правомірність свого рішення не довів, а обставини викладені у його запереченнях не спростовують доводів позивача.

На думку суду, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення п. 16.4. Правил дорожнього руху України.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Можемо зробити висновок про те, що вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз'ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наданим Верховним Судом України у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до п.3 Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, а отже постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 14 листопада 2017 року серії ЕАА № 209586 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно ст. 132 КАС судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст.5-11, 77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження - задовольнити.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 14 листопада 2017 року серії ЕАА № 209586 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП,у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень 00 копійок.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Судові витрати у справі віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: А. М. Іванченко