Справа № 826/12675/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 березня 2018 року № 826/12675/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича
третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про Визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому, з урахуванням заяви (а.с. 139), в якій по суті заявлено про зменшення позовних вимог, позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемним правочинів щодо перерахування грошових коштів 19.05.2016 з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок № НОМЕР_3 ОСОБА_1:

· у розмірі 209,03 грн. - оплата процентів по договору № 980-052-000237861 від 12.05.2016,

· у розмірі 50 000,00 грн.- повернення коштів згідно з договором № 980-052-000237861 від 12.05.2016;

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк «Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою у розмірі 50 209,03 грн. на підставі договору № 980-052-000001155 банківського рахунку «поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 03.11.2015.

В обґрунтування позову зазначається, що між Банком та позивачем укладено договір № 980-052-000001155 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 03.11.2015 в рамках якого відкрито рахунок № НОМЕР_3.

У подальшому, як зазначається у позові, між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» був укладений договір позики № 980-052-000237861 «Капітал+» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) від 12.05.2016. Відповідно до цього договору сума коштів - 50000,00 грн., строк - не більше 182 днів, кошти передаються до 10.11.2016, розмір процентів - ставка 31,68 % річних. Передбачено повернення коштів на рахунок позивача у ПАТ «Банк «Михайлівський».

Повернення коштів на рахунок позивача відбулось 19.05.2016.

Між тим, 23.05.2016 на підставі рішення НБУ № 14/БТ про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23.05.2016 № 812 про запровадження у Банку тимчасової адміністрації з 23.05.2016 по 22.06.2016.

Надалі, рішенням Правління НБУ від 12.07.2016 № 124-рш у Банку відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати Банк. Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 12.07.2016 № 1213 з 13.07.2016 розпочато процедуру ліквідації банку до 12.07.2018.

Позивач зазначає, що з 18.07.2016 Фонд розпочав виплати коштів вкладникам.

Таким чином, як зазначено у позові, на день звернення до суду розпочато ліквідацію Банку. Позивачу, як вкладнику Банку, попри його звернення, не виплачено суму вкладу та не надано інформації стосовно складення Переліку вкладників/Загального реєстру вкладників та щодо включення його як вкладника Банку до реєстру.

29.07.2016 позивач, як зазначається у позові, звернувся з листом про надання інформації відносно виплат, однак відповіді не було отримано.

У той же час, як по суті зазначає позивач, будь-яких підстав для визнання договорів нікчемними не було. Позивач має статус вкладника, а кошти на рахунку - статус вкладу, а відтак, на думку позивача, відсутні перешкоди для виплати позивачу гарантованої суми відшкодування.

Під час розгляду справи, 11.07.2017, представником позивача подано заяву, з якої вбачається зменшення позивачем позовних вимог, в якій зазначено про часткове отримання гарантованої суми у розмірі 75 676,07 грн., з яких: 70 000 грн., повернення коштів за договором № 980-052-000184430 від 02.02.2016 та 5676,07 грн. - проценти. У заяві представник позивача зазначив, що залишилась невиплаченою сума у розмірі 209,03 грн. - проценти за договором № 980-052-000237861 від 12.05.2016 та 50 000 грн. - повернення коштів за цим договором.

Уповноважена особа Фонду у запереченнях на позов від 22.03.2017 та від 16.01.2018 зазначила, що 19.08.2016 із супровідним листом № 19.08.16/10-вих інформація про позивача щодо виплати йому коштів у розмірі 89 811,87 грн. за договором № 840-052-000185757 від 04.02.2016, який не фігурує у даній справі, на суму 3500 доларів США передана до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка отримана позивачем. Враховуючи граничну суму відшкодування, яка складає 200 000 грн., відповідач зазначає, що сума позовних вимог не може перевищувати 110 188,13 грн. (200 000,00 - 89 811,87).

При цьому, у запереченнях на позов від 16.01.2018 додатково звертається також увага, що за супровідними від 19.08.2016 № 19.08.16/10-вих. та від 12.05.2017 № 12.05.17/01-вих., враховуючи заяву позивача, також знято обмеження та направлено до Фонду інформацію з Переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті за рахунок Фонду для виплати позивачу 76 676,07 грн. по договору № 980-052-000184430 від 02.02.2016.

У взаємозв'язку з наведеним відповідач підтверджує, що 03.11.2015 між позивачем та Банком було укладено договір № 980-052-000001155 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозит)».

Відповідач також зазначає, що 04.02.2016 між позивачем та ТОВ «ІРЦ» через повіреного ПАТ «Банк «Михайлівський» укладено договір позики № 980-052-000184430 Суперкапітал. Сума за договором складає 70 000 грн.

Також підтверджується і укладання договору позики № 980-052-000237861 від 12.05.2016 «Капітал+» між позивачем та ТОВ «ІРЦ». Сума договору - 50 000 грн.

Звертається увага, що відносно Банку діяла постанова Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 року №917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», у відповідності до якої встановлено факт здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» ризикової діяльності, віднесено ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних, встановлені для ПАТ «Банк Михайлівський» обмеження в діяльності. Відповідно до зазначеної постанови Банк віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів. Запроваджено обмеження: не допускати будь-яких операцій за договорами, за результатом яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів за рахунок відсотків.

У подальшому, 27.04.2016, постановою правління НБУ № 295/БТ встановлені для Банку обмеження.

Відповідач зазначає, що перерахування коштів на поточний рахунок позивача 19.05.2016 було здійснено в час, коли з 22.12.2015 Банк було визнано проблемним та нього поширювались відповідні обмеження, зокрема, щодо недопущення проведення операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування.

У запереченнях зазначається, що в результаті укладення банком та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» договорів відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016 та № 1 від 19.05.2016 року, банк здійснив розрахунок за даними договорами, а саме провів кредитну операцію з юридичною особою на суму 870 млн. грн. та 561 585 182,51 грн. відповідно.

Таким чином, як зазначає відповідач, в частині проведення кредитних операцій на суму 1 431 585 182,51 грн. банк порушив обмеження, накладені постановою НБУ № 917/БТ від 22.12.2015.

На виконання зазначених договорів відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016 та № 1 від 19.05.2016 банк провів розрахунок, а саме перерахував ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» 1 431 585 182,51 грн.

В результаті чого, як зазначає відповідач, 19.05.2016 банком було отримано від ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» платіжних документів з призначенням платежу «повернення коштів за договором №….», та отримувачем платежу зазначена фізична особа - клієнт банку. Фактично повернення коштів відбулось за рахунок Банку, так як «Інвестиційно-Розрахунковий центр» не мало в розпорядженні достатніх коштів.

Згідно з висновками робочої комісії, всі вказані дії відбувалися з метою отримати кошти не від ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» і не за рахунок банку, який в той момент не міг виконувати свої зобов'язання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, а отримати кошти від Фонду, тобто за рахунок державних коштів. За таких обставин витрати Фонду значно збільшуються без будь-яких законних підстав.

З урахуванням висновків Комісії, Уповноваженою особою Фонду наказом від 01.06.2016 № 42/2 затверджені результати проведеної перевірки правочинів, що є нікчемними викладені в Акті №2, за яким встановлена нікчемність правочинів (транзакцій) з перерахування «ІРЦ» коштів. Наказ прийнятий з посиланням на положення пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно витягу з цього додатку № 2 до акту № 2 від 01.06.2016 визначено позивача, на рахунок якого 19.05.2016 здійснено перерахування коштів з рахунку ТОВ «ІРЦ»

Таким чином, як зазначає Уповноважена особа Фонду, не зважаючи на пряму заборону закону та відсутність будь-якого рішення відповідних структур банку, щодо можливості проведення кредитних операцій за договором відступлення, Банк прийняв на себе зобов'язання за договорами і здійснив їх виконання.

При цьому, Уповноважена особа Фонду також зазначає, що за правилами Закону № 5390, який набрав чинності 19.11.2016, вкладники мають право звернутися до Уповноваженої особи із заявою про виплату гарантованої суми за договорами, де Банк був Повіреним.

До матеріалів справи надано витяг з додатку до листа Уповноваженої особи Фонду від 19.08.2016 № 19.08.16/10-вих «Про зняття обмежень на здійснення операцій по рахунках клієнтів неплатоспроможного банку ПАТ «Банк «Михайлівський», де зазначено позивача (і.н. НОМЕР_1) із загальною сумою на зняття тимчасового обмеження у розмірі 89 811,87 грн. У листі зазначається, що було проведено додаткову перевірку руху коштів за результатами якої визначено перелік фізичних осіб, фінансові операції яких мають звичайний характер, не підпадають під критерій, встановлений переліком обмежень, та не мають факторів штучного збільшення навантаження на Фонд.

Відносно процесуальних дій, вчинених у зв'язку з розглядом справи, слід зазначити, що Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Добрянської Я.І. від 03.11.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 року №6644 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Відповідно до ухвали від 01.11.2017 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. та призначено справу для розгляду по суті на 16.01.2018. Враховуючи неявку представників учасників справи у судове засідання, її розгляд було відкладено на 30.01.2018 з метою заслуховування позиції позивача відносно заявлених вимог з урахуванням заперечень відповідача. 30.01.2018 на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, враховуючи у т.ч. заяву позивача про розгляд справи за його відсутності, вирішено продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, сторонами визнається факт укладання позивачем вищезгаданого договору позики № 980-052-000237861 від 12.05.2016 безпосередньо з ТОВ «ІРЦ», внесення коштів та їх повернення 19.05.2016 на рахунок позивача, як зазначено вище, а також обставини прийняття наказу № 42/2 від 01.06.2016 (щодо визнання нікчемними транзакцій з повернення коштів на рахунки фізичних осіб, у т.ч. позивача) відтак ці обставини є встановленими. Крім того, сторонами визнається та не заперечується вчинення регулятором дій щодо банку.

Так, 23 травня 2016 року на підставі рішення Національного банку України №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року; призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Ірклієнку Ю.П. строком на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року.

13 червня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12 липня 2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01 вересня 2016 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», відсторонено Уповноважену особу Ірклієнка Ю.П. та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05 вересня 2016 року.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду № 265 від 24.01.2017 визначено повноваження уповноважених осіб Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до зазначеного рішення з 25.01.2017 повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку та повноважень, визначених пунктами 4, 5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Волкову Олександру Юрійовичу.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), метою якого є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків та який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 4 ч.1 ст.2 наведеного закону визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом (ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч.4 ст.26 зазначеного Закону Фонд не відшкодовує кошти:1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000,00 грн., за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В силу вимог ч.ч.1-3, 5 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У відповідності до ч.ч.1-3, 5 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що набрала чинності з 01 липня 2016 року) уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Відповідно до п.4 р. ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), уповноважена особа Фонду протягом 10 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку надає до Фонду разом із супровідним листом уточнену інформацію за структурою інформаційного рядка файла, визначеною у додатку 1 до цього Положення, про рахунки: за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Згідно п.5 р. ІІ наведеного Положення уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення; 3) переліки: рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Переліки на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) складаються в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та засвідчуються підписами уповноваженої особи Фонду, головного бухгалтера банку та відбитком печатки банку (за наявності), в електронному вигляді - у csv-файлах. Дані на паперових носіях та в електронному вигляді повинні бути ідентичними.

Інформація про вкладника в переліках має забезпечувати можливість його ідентифікації відповідно до законодавства.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду (п.2 р. IІІ Положення).

Таким чином, уповноважена особа Фонду має право подавати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідні зміни та доповнення до переліків про вкладників під час процедури виведення Фондом банку з ринку.

Частинами 2, 4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно з ч.3 ст.38 вказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

В силу вимог ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, вищезгаданий договір позики № 980-052-000237861 від 12.05.2016 був укладений безпосередньо між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Суд звертає увагу, що даний договір був укладений позивачем не з банком, а з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». Договір укладений без участі, без посередництва Банку. Кошти перераховані позивачем на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». Повернуті кошти були 19.05.2016 також від вказаного товариства на рахунок позивача у Банку в рамках взаємовідносин позивача з товариством, а не позивача із Банком, чи товариства та Банку, тому є необґрунтованими посилання Уповноваженої особи Фонду на постанову Правління НБУ від 22 грудня 2015 року №917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку».

При цьому, 27 квітня 2016 року постановою Правління НБУ №295/БТ «Про окремі питання діяльності ПАТ «Банк Михайлівський» та внесення змін до постанови Правління НБУ від 22 грудня 2015 року №917/БТ» з огляду на те, що банк виконує заходи, передбачені Планом фінансового оздоровлення, спрямовані на зменшення кредитного ризику та підтримку ліквідності банку, пом'якшено обмеження у діяльності банку, встановлені постановою від 22 грудня 2015 року №917/БТ, зокрема, виключено таке обмеження, як не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Наведені обставини встановлені у постанові КААС від 17.01.2018 по справі 826/1635/17.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Таким чином, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року зі свого поточного рахунку здійснило переказ коштів на рахунок позивача на підставі відповідного договору, про який йдеться у позовних вимогах.

В той же час, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів), укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Разом з тим, як вже зазначалося, договір позики № 980-052-000237861 від 12.05.2016 був укладений між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем і відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року за цим договором.

За умовами договору, укладеного між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем, передбачено можливість дострокового повернення коштів (п.5.4.3.).

Отже, у даному конкретному випадку судом не вбачається обмежень щодо віднесення позивача до категорії вкладників, а сум, які надійшли (повернулися) на його рахунок - до категорії вкладу, оскільки за відносинами між позивачем та ТОВ «ІРЦ» Банк у даному випадку виконував лише розрахунково-касове обслуговування рахунків.

Договір, укладений позивачем з Банком, не має ознак нікчемного правочину неплатоспроможного банку з підстав, перелічених у частині третій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки не містить в собі жодних умов, які б передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, як і не містить ознак штучного створення зобов'язань Фонду по відшкодуванню вкладів за рахунок Фонду.

Відтак, визнання нікчемним транзакцій (повернення 19.05.2016 коштів на рахунок позивача від ТОВ «ІРЦ») та невнесення позивача за зазначеним договором до переліку вкладників, у межах загальної суми гарантованого відшкодування фондом у розмірі 200 000 грн. за вирахуванням виплачених позивачу сум гарантованого відшкодування, у даному випадку суд вважає протиправним.

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку про задоволення позову у цій частині шляхом визнання протиправним та скасування наказу № 42/2 від 01.06.2016 в частині, що стосується визнання нікчемними транзакцій з повернення позивачу суми позики і процентів за договором позики № 980-052-000237861 від 12.05.2016.

Водночас, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та щ метою повного та ефективного захисту прав позивача визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк «Михайлівський» щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду коштів за договором № 980-052-000237861 від 12.05.2016 з урахуванням наступного.

У даному випадку, як встановлено під час розгляду справи та не спростовано позивачем, позивача включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на загальну суму 166 487,94 грн. (89 811,87 грн. - за договором № 840-052-000185757 від 04.02.2016; 76 676,07 грн. - за договором № 980-052-000184430 від 02.02.2016). загальна гранична сума відшкодування у даному випадку та відповідно до вимог вищезгаданого Закону складає 200 000 грн. Відтак, в межах цієї суми позивач може розраховувати на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду. Така сума у даному випадку складає 33 512,06 грн. в межах якої і визнається протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Відповідно, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, в частині зобов'язання відповідача вчинити певні дії, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом зобов'язання Уповноваженої особи Фонду внести додаткову інформацію щодо позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах суми 33 512,06 грн. та, крім цього, - зобов'язати відповідача подати зазначену інформацію до Фонду.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, як зазначено вище. Відповідачами вказані висновки суду не спростовані та не доведено зворотне.

Водночас, відносно судового збору, слід зазначити, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 102,40 грн. за немайнові вимоги, з яких, враховуючи часткове задоволення позову, підлягає відшкодуванню, складає 551,21 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8; код банку по ЄДР 38619024) від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині, що стосується встановлення нікчемності правочину (транзакції) від 19.05.2016 відносно зарахування (повернення) на рахунок ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1) № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк Михайлівський» суми позики та процентів за договором № 980-052-000237861 від 12.05.2016, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8; код банку по ЄДР 38619024) щодо невнесення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відомостей щодо рахунку № НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1; адреса: АДРЕСА_1) із сумою до виплати у розмірі 33 512,06 грн. (тридцять три тисячі п'ятсот дванадцять грн. 06 копійок).

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8; код банку по ЄДР 38619024) внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку № НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1; адреса: АДРЕСА_1) із сумою до виплати у розмірі 33 512,06 грн. (тридцять три тисячі п'ятсот дванадцять грн. 06 копійок) та зобов'язати подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (код ЄДР 21708016; 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17) ці зміни та доповнення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (код 37993783; адреса: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А) на користь ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1; адреса: АДРЕСА_1) (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 21 копійка) на часткове відшкодування судового збору, сплаченого 01514818 за квитанцією № 0.0.59450669.1.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін