Справа № 822/2726/17
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2726/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

15 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року (прийняту у м. Хмельницькому о 14:58 та виготовлену 13 листопада 2017 року) у справі за адміністративним позовом Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2017 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 7 від 20.09.2017 року "Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності".

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, працівниками відділу страхових виплат, матеріального забезпечення та контролю Хмельницького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області з 05.09.2017 по 08.09.2017 року проведена позапланова перевірка по коштах Фонду соціального страхування України у Давидковецькій сільській раді. Проведеною перевіркою відповідачем виявлені порушення встановленого порядку витрачання страхових коштів, яке знайшло своє відображення в акті перевірки №1 від 05.09.2017 року.

Перевіркою встановлено, що при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованій особі - ОСОБА_5 не вірно визначено середньоденну заробітну плату - до розрахунку не включено час перебування у вимушеному прогулі та нараховану заробітну плату у цьому періоді, що є порушенням п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266 (в редакції постанови від 26.06.2015 року №439 (далі - Порядок 1266). Таким чином, невірно розраховано допомогу по наступним листкам непрацездатності, виданих ОСОБА_5: - №126074 з 04.08. по 11.08.2015 року переплата склала 209, 82 грн.; - №108381 з 31.08. по 18.09.2015року переплата склала 1012,48 грн.; - №108580 з 28.09. по 16.10.2015 року переплата склала 1178, 24 грн.

На підставі ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 року №1105 першим заступником начальника управління виконавчої дирекції Фонду винесено рішення №7 від 20.09.2017 р. про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності в таких розмірах: кошти Фонду, витрачені з порушенням порядку використання страхових коштів у 2015-2016 роках, -2400,54 грн.; штраф в сумі 1200, 27 грн., визначений в розмірі 50 % коштів Фонду, які витрачені з порушенням порядку їх використання.

Не погодившись із зазначеним, сільська рада звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" загальнообовязкове державне соціальне страхування - система прав, обовязків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у звязку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Статтею 8 Закону визначено, що виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 9 Закону основними завданнями Фонду та його робочих органів є, зокрема здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.

В силу вимог п. 6 ч. 2 цієї статті Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Згідно зі ст. 10 Закону Фонд має право: користуватися в установленому порядку відомостями Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, даними електронного реєстру листків непрацездатності, необхідними для забезпечення виконання покладених на нього функцій; одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій (у тому числі від органів доходів і зборів, банківських, інших фінансово-кредитних установ) та громадян - субєктів підприємницької діяльності відомості щодо використання страхових коштів; перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування.

Пунктом 1 ч.5 ст. 15 Закону передбачено, що роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві.

Частиною 2 цієї статті визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Згідно зі ст. 24 Закону допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 1) 50 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до трьох років; 2) 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від трьох до пяти років; 3) 70 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від пяти до восьми років; 4) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років.

Статтею 33 Закону передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності. Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою КМ України № 1266 від 26 вересня 2001 р. затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, відповідно до п. 3 якого середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообовязкового державного соціального страхування, на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, повязаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у звязку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати. Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Отже, перелік поважних причин за цим пунктом є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

ОСОБА_6 не працював з 20 червня 2014 року по 27 липня 2015 року, оскільки перебував у вимушеному прогулі та був поновлений 28 липня 2015 року згідно з розпорядженням Давидковецького сільського голови № 57 від 28 липня 2015 року, виданим на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду від 25 лютого 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року.

Пунктом 5 Порядку № 1266 визначено, що у разі коли середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється відповідно до пунктів 9, 10, 12, 20, 28 і 29 цього Порядку, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) за один календарний день визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), мінімальної заробітної плати або їх частини (у разі, коли особа працює у режимі неповного робочого дня чи тижня), двократного розміру мінімальної заробітної плати на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

Відповідно до п. 9 Порядку № 1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку (доходу, грошового забезпечення), середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день розірвання трудового договору, припинення підприємницької або іншої діяльності, повязаної з одержанням доходу безпосередньо від такої діяльності - для страхування на випадок безробіття, на день настання страхового випадку для добровільно застрахованих осіб за страхуванням з тимчасової втрати працездатності та на день настання права на страхову виплату для добровільно застрахованих осіб за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, за період вимушеного прогулу особа має право на дохід у вигляді середнього заробітку.

Крім того, суд звертає увагу на те, що пунктом 3 Порядку визначений вичерпний перелік поважних причин, до яких перебування у вимушеному прогулі не відноситься, а тому середньоденна заробітна плата на момент настання страхового випадку ОСОБА_6 повинна бути визначена на підставі п. 3 шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообовязкового державного соціального страхування, на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, повязаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення № 7 від 20.09.2017 року "Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності" прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а тому підстави для його скасування відсутні, що вірно встановив суд першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 березня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8