Справа № 817/2275/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2018 року м. Рівне №817/2275/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 15 лютого 2018 року); представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 03 січня 2018 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинення певних дій.

В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 (далі іменується позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1192 га з кадастровим номером :05:014:0223 у власність позивачу для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель державної власності на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, викладеної у листі від 04.12.2017 №К-6597/0-7860/0/6-17; зобовязати відповідача вчинити дії щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1192 га з кадастровим номером :05:014:0223 у власність позивачу для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель державної власності на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звертався до відповідача із клопотаннями про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,1192 га за межами населеного пункту на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення індивідуального садівництва. Однак, відповідач своїми листами відмовив у задоволенні клопотань з посиланням, як вказує позивач, на невідповідність Проекту вимогам чинного законодавства. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки Проект землеустрою був погоджений експертом, про що свідчить відповідний висновок. Крім того, відповідач не уповноважений перевіряти Проект на відповідність нормам чинного законодавства, оскільки вказана перевірка є повноваженням державного кадастрового реєстратора.

Ухвалою суду від 23.01.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 02.01.2018 заяву ОСОБА_3 про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо надання у власність, користування, обєднання, поділу земельної ділянки кадастровий номер :05:014:0223 залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 15.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.03.2018.

У судове засідання прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позову та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. Відповідач зазначає, що оскаржуване рішення прийняте в межах повноважень та у спосіб, встановлені нормами чинного законодавства. Так, при перевірці документації із землеустрою встановлено, що в ній не враховані зауваження, вказані у листах Головного управління Дергеокадастру у Рівненській області від 07.10.2016 №К-4284/0-7983/0/6-16 та від 26.05.2017 №К-2155/0-4427/0/6-17, а відтак, підстав для погодження Проекту землеустрою не було.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 15.03.2018.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 у справі №817/1115/17 позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1192 га ОСОБА_3 безоплатно у власність для ведення індивідуального садівництва з земель державної власності на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, викладеній у листі від 26.05.2017 №К-2155/0-4427/0/6-17; зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області вчинити дії щодо розгляду питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_3 площею 0,1192 га для ведення індивідуального садівництва на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області в порядку та у спосіб передбачений п.9 ст.118 Земельного кодексу України; зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області подати суду звіт про виконання рішення суду у строк один місяць з дня набрання чинності постановою Рівненського окружного адміністративного суду.

Постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 набрала законної сили 02.11.2017.

ОСОБА_3 подала до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області клопотання від 22.11.2017 про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_3 для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області (далі іменується Проект землеустрою), з урахуванням висновків постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2017, яка набрала законної сили 02.11.2017 (а.с. 7).

За результатами розгляду такого клопотання, Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області винесено рішення від 04.12.2017 №К-6597/0-7860/0/17 про відмову у затвердженні Проекту землеустрою.

Рішення субєкта владних повноважень обґрунтоване тим, що в поданій документації із землеустрою не враховані зауваження, вказані у листах Головного управління Дергеокадастру у Рівненській області від 07.10.2016 №К-4284/0-7983/0/6-16 та від 26.05.2017 №К-2155/0-4427/0/6-17, а саме:

на графічних матеріалах в складі проекту землеустрою не вірно відображено земельну ділянку (зазначене місце розташування земельної ділянки не відповідає даним Державного земельного кадастру);

на кадастровому плані земельної ділянки відсутній кадастровий номер земельної ділянки (стаття 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр»);

в переліку обмежень у користуванні земельної ділянки не зазначено дані щодо наявності чи відсутності обмежень;

у висновку управління Держгеокадастру у Рівненському районі №1066/41-16 від 11.07.2016 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, склад угідь, за рахунок яких відводиться земельна ділянка, не відповідає складу угідь зазначених в довідці з державної статистичної звітності (форма 6-зем) про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, а також не вірно вказано сільську раду, з території якої використано матеріали крупномаштабного обстеження ґрунтів;

згідно викопіювання з плану землекористування Кустинської сільської ради, земельна ділянка знаходиться поблизу водного обєкта, навколо якого встановлюється прибережна захисна смуга (стаття 60 Земельного кодексу України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення та дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

За правилами частини другої статті 14 Конституції України №254к/96-ВР від 28.06.1996, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України №2768-III від 25.10.2001 (далі іменується ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною третьою статті 116 ЗК України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною восьмою статті 118 ЗК України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що Проект землеустрою був погоджений Управлінням Держгеокадастру у Рівненському районі, що підтверджується Висновком про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 11.07.2016 №1066/41-16 (а.с. 72).

Згідно з частиною девятою статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (часина десята статті 118 ЗК України).

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята статті 118 ЗК України).

З аналізу наведених норм вбачається, що відмова у затвердженні Проекту землеустрою можлива лише у випадку відсутності його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні Проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України, норми статті 118 ЗК України не містять.

Таким чином, відповідач протиправно відмовив позивачу у затвердженні Проекту землеустрою, оскільки законом не визначено переліку підстав для такої відмови.

Окрім того, в матеріалах справи міститься Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.08.2016 на заяву ОСОБА_3, зі змісту якого вбачається про присвоєння кадастрового номеру земельні ділянці прощею 0,1192 га; цільове призначення для індивідуального садівництва; категорія земель землі сільськогосподарського призначення для ведення індивідуального садівництва; кадастровий номер :05:014:0223 (а.с. 12).

Кадастровий номер земельної ділянки це індивідуальний цифровий код (номер) земельної ділянки, що не повторюється на всій території України, присвоюється земельній ділянці з метою її ідентифікації та зберігається за нею протягом усього часу існування такої ділянки.

Тобто, при розробленні Проекту землеустрою, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, що ідентифікує таку ділянку як окрему із зазначенням цільного призначення земельної ділянки.

В оскаржуваній відмові відповідач вказав, що згідно викопіювання з плану землекористування Кустинської сільської ради, земельна ділянка знаходиться поблизу водного обєкта, навколо якого встановлюється прибережна захисна смуга (стаття 60 Земельного кодексу України).

Щодо даного твердження відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 58 ЗК України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Відповідно до частини першої статті 60 ЗК України, вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється (частина друга статті 60 ЗК України).

Тобто, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, відносяться до земель водного фонду.

Натомість, відповідачем жодним чином не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами ту обставину, що бажана земельна ділянка відноситься до водного фонду, про що зазначено в оскаржуваній відмові.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області у затвердженні «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_3 для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області», викладеної у рішенні від 04 грудня 2017 року №К-6597/0-7860/0/17, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області затвердити Проект землеустрою, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Відповідно до частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету ОСОБА_5 Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом ОСОБА_5 11.03.1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У такому випадку дійсно суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Натомість, у даній справі відповідач зобов'язаний до вчинення конкретних дій затвердження Проекту землеустрою. Отже, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необхідність зобовязати відповідача затвердити Проект землеустрою.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності свого рішення та дій в порядку статті 77 КАС України, а відтак заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, сплачена сума судового збору у розмірі 1280 грн. 00 коп. відповідно до квитанції від 28.12.2017 №87, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає присудженню на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 (місце проживання: 33023, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (місцезнаходження: 33013, місто Рівне, вулиця Симона Петлюри, будинок №37; ) про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області у затвердженні «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_3 для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області», викладеної у рішенні від 04 грудня 2017 року №К-6597/0-7860/0/17.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області затвердити «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_3 для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області», кадастровий номер земельної ділянки :05:014:0223.

Присудити на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 (нуль) коп. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 22.03.18.

Суддя Недашківська К.М.