Справа № 816/1006/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 березня 2018 року

Київ

справа №816/1006/17

касаційне провадження №К/9901/33856/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шипуліної Т.М. розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 по справі № 816/1006/17 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Воскобійники» до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Воскобійники» звернулося у червні 2017 року до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2017 № .

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 29.08.2017 позов задовольнив.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11.12.2017 (повний текст складено 14.12.2017) залишив постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2017 без змін.

Головне управління ДФС у Полтавській області 02.03.2018 звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017. У касаційній скарзі також порушено питання про поновлення строку касаційного оскарження.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли на момент звернення до суду касаційної інстанції, суд виходить з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом - червень 2017 року) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2017 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801).

У відповідності до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, чинній на дату звернення до суду з позовом - червень 2017 року) ставка за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У справі подано позовну заяву майнового характеру - загальна оспорювана сума за оскаржения податковим повідомленням-рішенням 23.03.2017 № становить 846658грн.

З огляду на викладене, ставка судового збору за подання даного позову становить 846658грн. х 1,5% = 12699,87грн.

Отже, судовий збір, який необхідно сплатити при поданні касаційної скарги, становить: 12699,87грн. х 200% = 25399,74грн.

До касаційної скарги відповідачем документу про сплату судового збору не додано.

Натомість, до касаційної скарги додано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, яке мотивоване обмеженим фінансуванням з державного бюджету.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Як зазначено вище, частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог касаційної скарги визначено долучення документу про сплату судового збору.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України та відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень, не є підставою для відстрочення такої сплати.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897. Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві. Код банку отримувача (МФО): 820019. Рахунок отримувача: 0007. Код класифікації доходів бюджету: 22030102. Призначення платежу: «;101;________ код клієнта за ЄДРПОУ; судовий збір за позовом _________ у справі №_________, Верховний Суд».

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, частиною першою якої передбачено залишення позовної заяви без руху із зазначенням її недоліків, способу та строку для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути вказані недоліки та надати суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі.

Керуючись статтями 133, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у Полтавській області в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 по справі № 816/1006/17.

2. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 по справі №816/1006/17 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Воскобійники» до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без руху.

3. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги у десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

4. Направити скаржнику копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Т.М.Шипуліна