Справа № 804/7760/17
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2018 року справа № 804/7760/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року у справі № 804/7760/17 (суддя Конєва С.О.) за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до державного виконавця Голубенко М.О. Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ про визнання неправомірним та скасування арешту майна, зобов'язання вчинити певні дії, третя особа: ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірним (нечинним) та скасувати арешт майна АТ "Дельта Банк", а саме: об'єкта житлової нерухомості, що розташований: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вулиця Верстова, будинок 40, який накладено 01.02.2008 року Амур-Нижньодніпровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ на підставі постанови ВП 6119399 про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника, серія та номер: б/н від 01.02.2008 року, якою накладено арешт на нерухоме майно, що належало ФОП ОСОБА_2, в тому числі на: об'єкт житлової нерухомості, що розташований: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження: 14541109 від 15.02.2008р.);

- зобов'язати Амур-Нижньодніпровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ зняти арешт з майна ПАТ "Дельта Банк", а саме: об'єкта житлової нерухомості, що розташований: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Верстова, будинок 40, який накладено 01.02.2008 року, Амур-Нижньодніпровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ, винесено постанову про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника, серія та номер: б/н від 01.02.2008 року, якою накладено арешт на нерухоме майно, що належало ФОП ОСОБА_2, в тому числі на: об'єкт житлової нерухомості, що розташований: АДРЕСА_1(номер запису про обтяження: 14541109 від 15.02.2008р.).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом відмовлено. Адміністративний позов залишений без розгляду з підстав порушення десятиденного строку звернення до суду, встановленого ч. 4 ст. 287 КАС України.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, задовольнити заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду і направити справу для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що строк на оскарження дій і бездіяльності державного виконавця відділу починає спливати з моменту отримання негативної відповіді від відділу стосовно заяви про зняття арешту майна АТ «Дельта Банк».

Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила такі обставини.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2018 року позивачеві встановлено строк до 19.01.2018 року для надання до суду доказів поважності причин пропуску десятиденного строку звернення до суду з даним позовом, встановленого ст. 287 КАС України, із наданням відповідної заяви.

Позивач подав до суду заяву про поновлення процесуального строку, в якій він просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, посилаючись як на поважність строку пропуску звернення до господарського суду Дніпропетровської області, Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з відповідною скаргою на дії державного виконавця та із відповідним позовом про визнання неправомірним та скасування арешту майна за результатами якого позивачеві було повернуто позов, у зв'язку з його непідсудністю наведеним вище суду за ухвалою суду від 07.11.2017 року.

Проте, суд першої інстанції у задоволенні зазначеної заяви відмовив та ухвалою від 22 січня 2018 року позов залишив без розгляду, з посиланням на те, що позивач звернувся до суду після закінчення десятиденного строку, встановленого положеннями п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями статті 99 КАС України в редакції на час подання позову визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця на час подання позову були визначені ст. 181 КАС України, відповідно до частини 1 якої учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, положення процесуального закону пов'язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

Постановляючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції зауважив на тому, що про порушення своїх прав, а саме наявність оспорюваного арешту майна позивач дізнався 01.11.2012 року, оскільки саме 01.11.2012 року ухвалою Амур-Нижньодніпровсьокого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 401/11432/12 за заявою ПАТ «Дельта Банк» було здійснено заміну сторони у виконавчому провадженні № 6119399 про звернення стягнення на нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1, а саме: замінено стягувача - ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». (а.с. 14)

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про зняття арешту майна, мотивуючи це тим, що на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року право власності на зазначене вище нерухоме майна зареєстровано за ПАТ «Дельта Банк», проте останній не може розпорядитися належним йому майном у зв'язку з наявністю арешту на це майно. (а.с. 9-13, 17-18, 48-51)

14.09.2017 року Амур-Нижньодніпровський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області МЮУ надав відповідь № 3811, в якій повідомив позивача, що відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» містить чіткий перелік підстав для зняття арешту з майна (коштів) боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. (а.с. 19)

За таких обставин, судова колегія вважає, що про порушення своїх прав позивач дізнався саме з відповіді Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області МЮУ - 14.09.2017 року, коли йому було відмовлено у знятті арешту з майна, власником якого він є, а отже саме з цієї дати слід здійснювати відлік десятиденного строку на оскарження встановленого ст. 181 КАС України.

Після отримання відмови у знятті арешту ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська із відповідним позовом, який ухвалою суду від 7 листопада 2017 року був повернутий позивачу у зв'язку з його непідсудністю зазначеному суду. Після цього позивач 23 листопада 2017 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Вказані обставини свідчать про наявність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду з цими вимогами.

Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання Амур-Нижньодніпровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ зняти арешт з майна ПАТ "Дельта Банк", а саме: об'єкта житлової нерухомості, що розташований: АДРЕСА_1, який накладено 01.02.2008 року, Амур-Нижньодніпровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ, винесено постанову про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника, серія та номер: б/н від 01.02.2008 року, якою накладено арешт на нерухоме майно, що належало ФОП ОСОБА_2, в тому числі на: об'єкт житлової нерухомості, що розташований: АДРЕСА_1(номер запису про обтяження: 14541109 від 15.02.2008р.), судова колегія зазначає, що застосування строків звернення до суду, встановлених ст. 181 КАС України, до цих вимог є безпідставним, оскільки арешт зазначеного майна триває і на теперішній час, а тому позивач не може пропустити строк звернення до суду щодо таких позовних вимог.

Залишаючи позов без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, суд першої інстанції фактично позбавив позивача як власника майна права на судовий захист, що є неприпустимим, особливо зважаючи на те, що цей арешт у 2008 році як раз і накладався з метою захистити права Банку і не допустити можливість перепродажу майна, яке було в іпотеці, іншим особам.

Згідно зі ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у випадку, зокрема, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року у справі № 804/7760/17 скасувати.

Справу № 804/7760/17 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: І.В. Юрко