Справа № 825/980/18
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/980/18

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Д`якова В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУПФ України в Чернігівській області), в якому просить: визнати бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника померлого сина ОСОБА_2 , відповідно до ст. 29 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 20 квітня 2017 року.
Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що він має право на пенсію в разі втрати годувальника померлого сина. Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області неправомірно відмовлено йому у її призначенні.
19.02.2018 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні). У відповідності до ч. 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України заявами по суті є позов та відзив.
Від ГУ ПФУ в Чернігівській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Відповідач зазначає, що призначити пенсію позивачу по втраті годувальника немає законних підстав, оскільки згідно ст.29 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби. Іншого чинним законодавством не передбачено.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи син позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу у зоні АТО з 24.07.2014 по 11.09.2014, що підтверджується витягом з наказу від 29.01.2016 № 17, довідки від 12.01.2017 № 64/1 (а.с.16, 17, 18) та отримав посвідчення учасника бойових дій (а.с. 9).
Згідно Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 14.02.2017 № 519, захворювання старшого сержанту запасу ОСОБА_2 , 1980 року народження: Гострий деструктивний панкреатит, тотальний панкреонекроз, яке згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1089 від 22.12.2016 року Чернігівського обласного патологоанатомічного бюро і свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області, послужило причиною смерті позивача 22.12.2016 захворювання і причина смерті, так пов`язані із захистом батьківщини (а.с. 13).
Враховуючи вищевикладене та у відповідності до вимог чинного законодавства позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно відповідей від 13.07.2017 № 1441/03 ГУ ПФУ в Чернігівській області позивачу надано відповіді, в яких зазначено, що останнім відповідна пенсія не призначена та зазначено, що Пенсійний фонд України в свою чергу з даного питання звернувся до Міністерства соціальної політики України. При надходженні відповіді позивачів буде додаткового повідомлено про прийняте відповідне рішення (а.с.13).
Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 21.4 Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України при медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених військовими комісаріатами, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми).
Пунктом 21.5. вищевказаного Наказу передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.
Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.
При цьому, відповідно до ст. 29 Закону пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Згідно ст. 30 Закону право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або особами з інвалідністю.
Таким чином, враховуючи, що син позивача помер у строк визначений Законом, а саме: пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, одержаного у період проходження служби, що встановлено, як медико-соціальною експертною комісією, так і Центральною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у витязі від 14.02.2017 № 519.
Постанова ВЛК сформульована як Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, приймається лише щодо такого захворювання, яке виникло в період проходження служби, що врегульовано Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Крім того, факт одержання захворювання, внаслідок якого помер син позивача в період проходження служби підтверджується витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 14.02.2017 № 519.
Також необхідно зазначити, що позивач батько померлого сина, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, оскільки досяг пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а отже є непрацездатним членом сім`ї померлого в розумінні Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника навіть незалежно від факту перебування на його утриманні.
Поряд з цим, зауважимо, що члени сім`ї померлого, вважаються утриманцями годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію (ст, 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб").
За таких обставин, відмова ГУ ПФУ в Чернігівській області з підстав, викладених у листі від 13.07.2017 вих. № 1441/03 є протиправною.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону, пенсія в разі втрати годувальника призначається кожному з батьків, дружині (чоловікові) загиблої (померлої) або пропалої безвісти особи офіцерського складу, прапорщика і мічмана, військовослужбовця надстрокової служби і військової служби за контрактом або особи, яка має право на пенсію за цим Законом.
Згідно ст. 50 Закону, членам сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.
Тому, враховуючи вищезазначені вимоги Закону, пенсія у зв`язку з втратою годувальника має бути призначена позивачу померлого сина починаючи з дня звернення за такою пенсією, а саме з 20.04.2017.
Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про визнання бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії протиправною та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника померлого сина ОСОБА_2 , відповідно до ст. 29 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 20.04.2017 та задоволення позовних вимог позивача повністю.
Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії протиправною та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника померлого сина ОСОБА_2 , відповідно до ст. 29 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 20 квітня 2017 року.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Повне рішення суду складене 19.03.2018.

Суддя В.І. Д`яков