Справа № 761/29981/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Губської Л.В. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Державної пенітенціарної служби України на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив: - визнати неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області документів для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах; - зобов'язати Державну пенітенціарну службу України в особі голови ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області документи на ОСОБА_7 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. № 3-1; - зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 26.07.2017р. з моменту звернення.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо не підготовки та подання до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області документів для призначення ОСОБА_7 пенсії за вислугою років на пільгових умовах.

Зобов'язано Державну пенітенціарну службу України в особі голови ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області документи на ОСОБА_7 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року за № 3-1.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_7 пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 26 липня 2017 року, з моменту звернення.

Не погодившись з постановою суду, відповідачі - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області та Державна пенітенціарна служба України звернулися з апеляційними скаргами, просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Наказом № 185/ОС-16 від 28 липня 2016 року, відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», 01 серпня 2016 року ОСОБА_7 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (у зв'язку зі скороченням штатів).

Згідно вказаного наказу, вислуга років позивача на день його звільнення в календарному обчисленні становить 18 років 11 місяців 16 днів, пільгова 24 роки 03 місяці 11 днів.

21 липня 2017 року позивач звернувся до комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України з приводу призначення пенсії за вислугою років.

Листом від 25 липня 2017 року ОСОБА_7 було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки календарна вислуга років на день звільнення складала 18 років 11 місяців 16 днів.

26.07.2017 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з належним пакетом документів для призначення пенсії за вислугою років, у відповідності до вимог ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України».

Листом Головного управління пенсійного фонду України у Київській області від 11.08.2017 року позивачу було відмовлено через порушення порядку подання документів. Одночасно в листі повідомлено, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку пенсій), затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугою років особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом подаються цими особами до головних управлінь пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи.

Вважаючи протиправною відмову відповідачів в призначенні пенсії за вислугою років, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч. 1 ст. 2 вказаного Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, з аналізу положень якого можна дійти висновку, що пільгова вислуга років враховується саме при призначенні виду пенсії та не ставиться в залежність від наявності виключно календарної вислуги років.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

Зокрема, пунктом першим встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

У відповідності до вказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

В свою чергу, рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи Пенсійного фонду України (ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Аналізуючи зміст зазначених положень, колегія суддів дійшла висновку про те, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Разом з тим, на Державну пенітенціарну служби України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до вищевказаного Закону позивачу, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Наказом № 185/ОС-16 від 28 липня 2016 року, відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» 01 серпня 2016 року ОСОБА_7 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (у зв'язку зі скороченням штатів).

Згідно вказаного наказу, вислуга років позивача на день його звільнення в календарному обчисленні становить 18 років 11 місяців 16 днів, пільгова 24 роки 03 місяці 11 днів.

21 липня 2017 року позивач звернувся до комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України з приводу призначення пенсії за вислугою років.

Однак, листом від 25 липня 2017 року ОСОБА_7 було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки календарна вислуга років на день звільнення складала 18 років 11 місяців 16 днів.

Отже, в даному випадку, відповідач - Державна пенітенціарна служба України не наділена правом визначати наявність чи відсутність підстав у особи права на отримання пенсії.

Таким чином, відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії, протиправно перебрав на себе повноваження органів Пенсійного фонду України та вийшов за межі своїх повноважень, визначених законом.

Крім того, посилання ДПтС України на відсутність календарної вислуги років у позивача для призначення йому пенсії за вислугою років суперечать чинному законодавству, оскільки, у відповідності до норм, як Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», так і Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», визначено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_7 в частині визнання неправомірними дій Державної пенітенціарної служби України щодо відмови у підготовці та поданні до ГУ ПФУ в Київській області документів для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах та зобов'язання відповідача підготувати та направити до ГУ ПФУ в Київській області документи стосовно позивача для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджено постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

Проте, що стосується висновків суду першої інстанції в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_7 пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 26.07.2017р., з моменту звернення, колегія суддів зважає на наступне.

Так, у відповідності до норм чинного законодавства, саме органи Пенсійного фонду України приймають рішення щодо призначення певного виду пенсії для відповідної категорії осіб.

Разом з тим, чинним законодавством передбачено і певний порядок звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії. В даному випадку, саме Державна пенітенціарна служба України в особі голови ліквідаційної комісії не виконала покладені на неї функції та не передала до ГУ ПФУ в Київській області необхідний пакет документів для вирішення питання про призначення ОСОБА_7 пенсії за вислугою років.

Матеріали справи не містять доказів, що ГУ ПФУ в Київській області було порушено права позивача, зокрема, що ним відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за вислугою років, а тому, колегія суддів дійшла висновку, що дана вимога позивача є передчасною та задоволенню не підлягає.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що відмова Державної пенітенціарної служби України у підготовці та поданні до ГУ ПФУ в Київській області документів на ОСОБА_7 для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах є неправомірною, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, а тому Державна пенітенціарна служба України в особі голови ліквідаційної комісії зобов'язана підготувати та направити до ГУ ПФУ в Київській області документи стосовно позивача для призначення йому пенсії за вислугою років на пільгових умовах, у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджено постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

Натомість, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області є передчасними, оскільки зазначений відповідач не порушував прав позивача.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_7 в частині що стосується Державної пенітенціарної служби України, проте помилково задовольнив позовні вимоги заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційних скаргах частково спростовують висновки суду першої інстанції та частково знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції частково порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині з прийняттям нового рішення в цій частині.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Крім цього, вирішенню підлягає питання про розподіл судових витрат у порядку, передбаченому ст. 139 КАС України.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він, відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, судом першої інстанції стягнуто в рівних частинах з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_7 судовий збір у розмірі по 320 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що судом апеляційної інстанції постанова суду першої інстанції скасовується в частині задоволених позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, стягненню на користь позивача підлягає сума 320 грн. 00 коп., яку належить стягнути з Державної пенітенціарної служби України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Державної пенітенціарної служби України задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року скасувати в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_7 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 26 липня 2017 року, з моменту звернення та прийняти в цій частині нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_7 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити йому пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 26 липня 2017 року - відмовити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року в частині стягнення в рівних частинах з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_7 судового збору у розмірі по 320 грн. 00 коп. - змінити, шляхом стягнення з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_7 судового збору в розмірі 320 грн. 00 коп.

В решті постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Губська Л.В.
Повний текст постанови виготовлено 19.03.2018 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Губська Л.В.

Беспалов О.О.