Справа № 826/15171/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року № 826/15171/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві

третя особа Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач), третя особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07 вересня 2017 року у внесенні змін до актового запису про народження №385 від 07 лютого 1980 року щодо зміни імені позивача в частині по батькові з «ОСОБА_1» на родове по батькові «ОСОБА_1»;

- визнати протиправним та скасувати рішення - висновок №183 від 07 вересня 2017 року, виданого Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві;

- зобов'язати Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві внести зміни до актового запису про народження № 385 від 07 лютого 1980 року щодо зміни імені позивача - ОСОБА_1 в частині зміни по батькові з «ОСОБА_1» на родове по батькові «ОСОБА_1» та зареєструвати зміну імені позивача в частині зміни по батькові з «ОСОБА_1» на родове по батькові «ОСОБА_1».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про народження №385 від 07 лютого 1980 року, складеного Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо зміни його імені в частині зміни по батькові з «ОСОБА_1» на родове по батькові «ОСОБА_1».

Висновком від 07 вересня 2017 року №183 відповідач відмовив позивачу у внесенні таких змін до актового запису про народження на підставі статті 149 Сімейного кодексу України.

З вказаним рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилається на те, що у актовому записі про народження №385 від 07 лютого 1980 року на ім'я ОСОБА_2, батьком дитини записаний - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, матір'ю - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості щодо батька дитини до актового запису внесені на підставі актового запису про шлюб вказаних вище громадян №552 від 02 березня 1979 року.

В подальшому, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано на підставі актового запису про розірвання шлюбу №1058 від 03 грудня 1981 року, після чого ОСОБА_4 змінила прізвище з «ОСОБА_1» на дошлюбне «ОСОБА_1».

06 липня 1983 року відповідачем складений актовий запис про усиновлення №23, на підставі якого 07 липня 1983 року внесені зміни до актового запису про народження №385 від 07 лютого 1980 року, у тому числі, в частині прізвища та по батькові дитини, а саме прізвище змінено з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», по батькові - з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Відповідно до актового запису про зміну імені №30 від 26 березня 1996 року, внесено зміни до актового запису про народження дитини №385 від 07 лютого 1980 року, а саме, змінено прізвище дитині з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» та по батькові дитині з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

29 серпня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про його народження, відповідно до якої просив внести зміни, що стосуються по батькові дитини, а саме з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», за результатами розгляду якої відповідачем складено висновок №183 від 07 вересня 2017 року про відмову у внесенні таких змін та доповнень, у зв'язку з відсутністю підстав, передбачених статтею 149 Сімейного кодексу України, а саме, відсутність відомостей про зміну власного імені батьком дитини ОСОБА_5 та скасування рішення щодо усиновлення дитини.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання 19 лютого 2018 року представник позивача не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка.

Представник відповідача та представник третьої особи також не з'явилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, надали суду письмові заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19 лютого 2018 року судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наданої суду копії актового запису про народження №385 від 07 лютого 1980 року та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №5 від 08 лютого 2018 року, 07 лютого 1980 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис про народження №385 (далі по тексту - актовий запис про народження №385 від 07 лютого 1980 року), відповідно до якого 20 січня 1980 року народився ОСОБА_2, у графі батько зазначено «ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року», у графі мати «ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року», підставою для внесення відомостей про батька є свідоцтво про шлюб №552, видане 02 березня 1979 року Дарницько - Дніпровським ЗАГС міста Києва.

07 липня 1983 року внесено зміни до актового запису про народження №385 від 07 лютого 1980 року на підставі актового запису про усиновлення 1983 року, зробленого відділом ЗАГС Мінського райвиконкому міста Києва, а саме, змінено прізвище дитини з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», по батькові - з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», також внесені зміни до графи «відомості про батька», батьком дитини зазначено «ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3», а також внесено зміни до графи «відомості про матір», а саме, змінено прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» на підставі актового запису про розірвання шлюбу №1058 від 03 грудня 1981 року, зробленого відділом ЗАГС Мінського райвиконкому міста Києва.

В подальшому, 26 березня 1996 року внесено зміни до актового запису про народження № 385 від 07 лютого 1980 року на підставі актового запису про зміну імені №30 від 26 березня 1996 року, зробленого відділом ЗАГС Мінського районконкому міста Києва, змінено прізвище дитині з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» та по батькові дитині з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», після чого видане повторно свідоцтво про народження серії НОМЕР_2.

Вказані обставини також підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 07 лютого 1980 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 10 грудня 1981 року, свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_3 від 26 березня 1996 року, свідоцтва про народження, виданого повторно, серії НОМЕР_5 від 26 березня 1996 року та свідоцтва про народження, виданого повторно, серії НОМЕР_7.

Крім того, судом встановлено та не спростовано сторонами, що 29 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про внесення змін до актового запису про його народження №385 від 07 лютого 1980 року, а саме, просив змінити по батькові дитині з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

За результатами розгляду заяви позивача відповідачем складено висновок №183 про внесення змін до актового запису цивільного стану, відповідно до якого у внесенні змін та доповнень до актового запису про народження №385 від 07 лютого 1980 року, складеного Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у місті Києві (зареєстрованого у Реєстрі 24 березня 2011 року за №36521396) на ОСОБА_1 в частині зміни по батькові дитині з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» відмовлено, «у зв'язку з відсутністю підстав, а саме статтею 149 Сімейного кодексу України, визначено, що у разі, якщо батько змінив своє ім'я, по батькові дитини, яка досягла чотирнадцяти років, змінюється за її згодою».

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом України, Сімейним кодексом України, Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, в редакції наказу Міністерства юстиції України від 22 листопада 2007 року №1154/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2007 року за №1305/14572, із змінами станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Правила №52/5).

У відповідності до частини 1 статті 295 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім'я.

Частиною 7 цієї ж статті передбачено, що Порядок розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приписами статті 149 Сімейного кодексу України у разі, якщо батько змінив своє ім'я, по батькові дитини, яка досягла чотирнадцяти років, змінюється за її згодою.

Аналогічні положення містяться й у абзаці 5 пункту 1 розділу 5 Правил №52/5.

При цьому, в абзацах 1 та 2 пункту 1 розділу 5 Правил №52/5 зазначено, що ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить, й фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім'я.

Механізм прийняття та розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичних осіб - громадян України визначений Порядком розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №915 (далі по тексту - Порядок №915), відповідно до пункту 2 якого заяви про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) (далі - імені) громадян України, які проживають на території України, приймає, розглядає, а також веде їх облік відділ реєстрації актів цивільного стану за місцем їх проживання; громадян України, які постійно проживають за кордоном, - дипломатичне представництво або консульська установа України, якій вони перебувають на постійному консульському обліку.

Наведені норми законодавства в сукупності дають підстави вважати, що під значенням «ім'я» мається на увазі прізвище, власне ім'я та по батькові фізичної особи.

Абзацом 1 пункту 3 Порядку №915 встановлено, що заява про зміну імені подається у письмовій формі за умови пред'явлення паспорта громадянина України, а у разі, коли заявник постійно проживає за кордоном, - за умови пред'явлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Таким чином, суд зазначає, що відповідно до діючих норм законодавства України, з моменту досягнення особою 16-річного віку, вона може змінювати своє ім'я (прізвище, власне ім'я, по батькові) без дозволу батьків.

У відповідності до абзацу 5 пункту 3 Порядку №915 заява фізичної особи про повторну зміну по батькові подається і розглядається відповідно до цього Порядку.

Пунктами 4-10 Порядку №915 врегульовано порядок розгляду такої заяви органами державної реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, підставами для відмови у наданні дозволу на зміну імені є:

- здійснення стосовно заявника кримінального провадження або його перебування під адміністративним наглядом;

- наявність у заявника судимості, яку не погашено або не знято в установленому законом порядку;

- офіційне звернення правоохоронних органів іноземних держав про оголошення розшуку заявника;

- подання заявником неправдивих відомостей.

Відмова у наданні дозволу на зміну імені може бути в установленому порядку оскаржена у суді (пункт 11 Порядку №915).

Аналогічні положення щодо відмови у наданні дозволу на зміну імені містяться й у частині 6 статті 295 Цивільного кодексу України

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі по тексту - Конвенція), кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини (далі по тексту - Європейський суд) у своєму рішенні від 16 травня 2013 року у справі «Гарнага проти України» зазначив, що в особи можуть існувати справжні причини, щоб бажати змінити своє ім'я, а законодавчі обмеження такої можливості можуть бути виправдані інтересами суспільства, наприклад, для забезпечення точного обліку населення або схоронності засобів ідентифікації та зв'язку носіїв певного імені з сім'єю. Державному органу належить навести відповідні та достатні підстави на підтримку своєї відмови у наданні дозволу на зміну імені особи для того, щоб це обмеження вважалося необхідним у демократичному суспільстві.

Крім того, коли особа в Україні досягає достатньо дорослого віку для того, щоб приймати самостійні рішення щодо зміни імені, вона може зберегти або змінити ім'я, надане їй при народженні. Вартий особливої уваги той факт, що особа може зберегти по батькові, навіть якщо її батько більше не носить імені, від якого походить по батькові. У цьому випадку розірвання традиційного зв'язку між по батькові особи та іменем її батька визнається можливим.

Також, Європейський суд констатував, що за майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством. Крім того, державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення заявниці її права приймати рішення з цього важливого аспекту її приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Державні органи не виконали своє позитивне зобов'язання щодо забезпечення права заявниці на повагу до її приватного життя.

Аналіз наведених норм діючого національного законодавства України, а також практика Європейського суду з приводу вирішення справ зазначеної категорії, свідчить про те, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 в наданні позивачу дозволу на зміну імені, зокрема, по батькові, діяв не у відповідності та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача внести зміни до актового запису про народження №385 від 07 лютого 1980 року, які стосуються зміни по батькові дитині з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», та зареєструвати вказані зміни, суд приходить до висновку про їх необгрунтованість, оскільки порядок звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану із заявою, а також необхідним пакетом документів, що додається до неї, визначений Порядком № 915, а тому належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, на думку суду, є зобов'язання Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 серпня 2017 року про надання дозволу на зміну імені (по батькові) разом з доданими до неї документами у строки та в порядку, визначеному чинним законодавством, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві у наданні дозволу на зміну імені ОСОБА_1 в частині по батькові з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» у актовому записі про народження №385 від 07 лютого 1980 року, зробленого Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, оформлену Висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану № 183 від 07 вересня 2017 року.

3. Скасувати Висновок Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про внесення змін до актового запису цивільного стану № 183 від 07 вересня 2017 року.

4. Зобов'язати Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 серпня 2017 року про надання дозволу на зміну імені (по батькові) разом з доданими до неї документами у строки та в порядку, визначеному чинним законодавством, з урахуванням висновків суду.

5. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: 04213, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (адреса: 04205, місто Київ, Оболонський проспект, будинок 28-в, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко