Справа № 826/10939/16
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Коротких А.Ю., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року (розглянута в порядку письмового провадження, у м.Києві, дата складання повного тексту - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАДЕВЕ» до Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАДЕВЕ» (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19 квітня 2016 року № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити повністю у задоволені позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Зокрема, апелянт вказує на те, що товарно-транспортні накладні не містять відомостей щодо вантажно-розвантажувальних операцій, а також відсутні підписи водіїв, що не дає змогу ідентифікувати осіб, відповідних за здійснення господарських операцій щодо навантаження, розвантаження, часу прибуття, вибуття, простою, відстані перевезення та водіїв-експедиторів. Вказаний факт ставить під сумнів реальність поставки товару для ТОВ «Домус Альянс», оскільки визначити джерело походження товару неможливо. Також, зазначає, що виходячи з інформації про постачальника ТОВ «Домус Альянс», вид діяльності 33.12 - ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; ПП «Ефект» та Стручкова К.І. не підтверджують надання транспортних послуг та будь-яких господарських взаємовідносин з ТОВ «КАДЕВЕ».

Позивачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав доказів обґрунтування правомірності винесення оскаржуваних рішень; суд першої інстанції правильно ствановини обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи №826/10939/16 від 08.02.2018 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Твердохліб, судді Коротких А.Ю., Літвіна Н.М.; підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: рішення зборів суддів.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року колегією суддів у складі судді-доповідача Твердохліб В.А., суддів Коротких А.Ю., Літвіної Н.М. вирішено питання щодо прийняття до провадження адміністративної справи №826/10939/16 та призначення до апеляційного розгляду на 13 березня 2018 року о 14:00 год.

13.03.2018 року розгляд апеляційної скарги не здійснювався, оскільки головуючий суддя перебувала у відпустці.

20.03.2018 року у зв'язку з перебуванням судді Літвіної Н.М. у відпустці визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Твердохліб В.А., судді Коротких А.Ю., Троян Н.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Відповідача, заперечення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, посадовими особами контролюючого органу проведено перевірку ТОВ «КАДЕВЕ», за наслідками якої складено акт від 31 березня 2016 року №38/26-15-14-04-05/38076851 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «КАДЕВЕ» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських операцій із ТОВ «Фірма Гравіс» (код за ) за період діяльності з 01.08.2015 по 31.08.2015».

В акті перевірки податковим органом зазначено про порушення Позивачем пункту 44.2 статті 44 та статті 134 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), що призвело до заниження податку на прибуток та 2015 рік на загальну суму 741 786,00 грн, а також пункту 44.1 статті 44, статті 185, пункту 198.1статті 198 Кодексу, в результаті чого завищено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у сумі 824 207,00 грн.

Такий висновок контролюючого органу ґрунтується на тому, що Позивачем неправомірно сформовано дані податкового обліку за безтоварними операціями з придбання товарів у рамках господарських відносин з ТОВ «Домус Альянс» (нова назва - ТОВ «Фірма Гравіс») та безпідставним включенням до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість, у зв'язку із не підтвердженням реальності господарських операцій, виходячи з відсутності у контрагента достатньої матеріальної бази та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення спірних операцій; аналізом податкових накладних по ланцюгу постачання не встановлено факту придбання товару (кавун) ТОВ «Домус Альянс» у контрагентів-постачальників; ненаданням до перевірки довіреностей на отримання матеріальних цінностей.

19 квітня 2016 року Відповідачем на підставі акта перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення: № за яким, згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 77 Кодексу, за порушення пункту 44.2 статті 44 та статті 134 Кодексу Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 741 786,00 грн, в тому числі за основним платежем - 741 7863,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 0 грн; № за яким, згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пунктом 123.1 статті 123 та відповідно до підрозділу 2 пункту 41 розділу ХХ Перехідних положень Кодексу, за порушення пункту 44.1 статті 44, статті 185, пункту 198.1 статті 198 Кодексу Позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за серпень 2015 року на 824 207,00 грн.

Так, підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Кодексу визначено, що об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

За таких обставин, фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

За приписами статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності (далі - міжнародні стандарти) - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Положеннями частин 4-6 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач мав господарські правовідносини з ТОВ «Домус Альянс» на підставі договору поставки від 04 серпня 2015 року №0408-1, згідно з яким, ураховуючи умови додаткової угоди до цього договору від 06 серпня 2015 року, ТОВ «Домус Альянс» (постачальник), зобов'язується поставити та передати у власність ТОВ «КАДЕВЕ» (покупець) овочі, фрукти та кавуни, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію на умовах, передбачених договором.

Пунктами 2.1, 3.1 та 3.2 вказаного договору передбачено, що постачання товару здійснюється постачальником на умовах EXW (Інкотермс-2000). Прийом-передача товару відбувається на складі постачальника. Разом з товаром постачальник передає покупцю товаросупроводжувальні документи: видаткову та податкову накладну.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Домус Альянс» протягом серпня 2015 року поставило на адресу Позивача товарно-матеріальні цінності (кавун) на загальну суму з податком на додану вартість у розмірі 4 945 244,90 грн, у тому числі податок на додану вартість 824 207,46 грн, про що складено відповідні видаткові та податкові накладні.

За поставлений товар Позивач здійснював оплату безготівковими грошовим коштами, що підтверджується наявними у справі копіями розрахункових документів.

При цьому, транспортування вказаного товару від ТОВ «Домус Альянс» здійснювалося залученими Позивачем перевізниками: ТОВ «Тек Лідер Плюс», ФОП Степанянц Л.В., ФОП Смик Р.А., ФОП Курганська Т.Ю., що підтверджується товарно-транспортними накладними, в яких вантажоотримувачем визначено Позивача, а вантажовідправником, відповідно, ТОВ «Домус Альянс».

Також, в товарно-транспортних накладних зазначено вид та кількість вантажу; містяться відмітки водія-експедитора, ідентифіковані транспортні засоби; відтиски штампу/печатки та підписи учасників операцій: постачальника та покупця.

При цьому, матеріали справи містять копії договорів про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезення вантажів, укладених між Позивачем як замовником та ТОВ «Тек Лідер Плюс», ФОП Степанянц Л.В., ФОП Смик Р.А., ФОП Курганська Т.Ю. як виконавцями; розрахункові документи щодо оплати послуг перевізників.

Завантаження кавунів здійснювалося ТОВ «КАДЕВЕ» за допомогою орендованих у ТОВ «Зевс» автонавантажувачів HELI CPCD15K, що підтверджується копією договору оренди від 23 червня 2015 року №112А/КФ-06.15, укладеного Позивачем із ТОВ «Зевс», а також акта приймання-передачі майна від 06 липня 2015 року №2.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те що, контролюючим органом не встановлено відсутності на момент перевірки у ТОВ «КАДЕВЕ» відповідних розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Також, відсутні докази того, що первинні документи, складені у межах спірних правовідносин, зокрема видаткові накладні, не відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; не встановлено таких обставин і в акті перевірки.

Щодо посилань податкового орагну на те, що Позивачем ненадано до перевірки довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, колегія суддів зазначає таке.

У розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей не є первинними документами, а положення договору поставки не передбачено виключного переліку документів, згідно з якими здійснюється поставка, у свою чергу поставка товару підтверджується відповідними видатковими накладними.

При цьому, податковим органом не надано доказів того, що в ході перевірки вимагалися такі документи, але Позивач відмовився їх надати, а саме відповідного акта відмови у наданні документів, що передбачено пунктом 85.6 статті 85 Кодексу.

Колегія суддів вважає, необгрунтованими посилання Відповідача про те, що товарно-транспортні накладні скаладені з порушенням Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні» та Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, оскільки зазначене не впливає на права та обов'язки Позивача як покупця товару, тому що товарно-транспортні накладні не мають статусу первинного документа та складались перевізником.

Крім того, положення Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні» не застосовуються до порядку складення товарно-транспортних накладних.

За таких обставин, колегія суддів не враховує доводи Відповідача про підроблення товарно-транспортних накладних із зазначенням в них недостовірних відомостей щодо виду транспортних засобів, оскільки, враховуючи можливість допущення технічної помилки чи описки при складанні транспортних документів, такі обставини самі по собі, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не можуть спростовувати реальність здійснення поставки товару.

Відповідно до частини 1 статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Кодексу визначено, що господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ «КАДЕВЕ» здійснює діяльність у сфері оптової торгівлі фруктами і овочами; неспеціалізованої оптової торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Згідно з штатним розкладом працівників ТОВ «КАДЕВЕ» середня кількість працюючих у 2015 році складала 9 осіб.

На підставі договору оренди від 12 червня 2014 року №38/п/01 та додаткової угоди від 12 липня 2017 року Позивач орендує офісне приміщення за адресою: пр.Перемоги, б.67, м.Київ, 03062.

У період з 16 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року Позивач орендував складське приміщення, загальною площею 793,5 кв.м., за адресою: м.Київ, вул.Зрошувальна 5, що підтверджується договором оренди від 16 червня 2015 року №50-ц, укладеного із ТОВ «Дессаж Девелопмент Холдинг».

Позивач орендував у ТОВ «Зевс» автонавантажувач HELI CPCD15K для здійснення господарської діяльності, що підтверджується копією договору оренди від 23 червня 2015 року №112А/КФ-06.15, укладеного між Позивачем із ТОВ «Зевс», а також актом приймання-передачі майна від 06 липня 2015 року №2.

В ході проведення перевірки Відповідачем не заперечувалось та визнавалось наявність у Позивача матеріальних та трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що придбані у ТОВ «Домус Альянс» товари (кавун) в подальшому реалізовано Позивачем за вищою ціною на адресу ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», ТОВ «ФОРА», ТОВ «ГРУПА РІТЕЙЛУ УКРАЇНИ», ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», ТОВ «АШАН Україна Гіпермаркет», ТОВ «ЕКСПАНСІЯ», ТОВ «Координата центр», ТОВ «ЕКО», ТОВ «ЛК-ТРАНС», що підтверджується відповідними договорами, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, банківськими виписками.

На підтвердження реальності господарських операцій та мети придбання товарів для провадження господарської діяльності (їх подальшої реалізації) Позивачем надано копії таких документів: господарські договори поставки; видаткові накладні; товарно-транспортні накладні; податкові накладні; розрахункові документи; господарські договори поставки із додатками щодо подальшого продажу придбаного товару; видаткові накладні щодо подальшого продажу товару; договори оренди та акти приймання-передачу об'єктів оренди; договори надання транспортних послуг та докази здійснення їх оплати Позивачем, які у сукупності не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій контрагентом Позивача та про відсутність у Позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод.

Також, наявність придбаного товару у Позивача, підтверджується копією протоколу випробування продукції від 25 серпня 2015 року №0914 ПР.

Співставлення первинних, податкових та платіжних документів по спірним господарським операція із документами, які підтверджують реальність таких господарських операцій, вказує на те, що Позивач купував у ТОВ «Домус Альянс» товари (кавуни) з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Таким чином, спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності Позивача при здійсненні вказаних операцій.

Слід зазначити, що в акті перевірки податковим органом не встановлено завищення задекларованих Позивачем сум доходу від реалізації товарів, отриманих від вказаного контрагента, та сум зобов'язань з податку на додану вартість, нарахованих в ціні вказаних товарів, чим по суті визнається їх постачання.

Отже, колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції, що Позивач правомірно формував дані податкового обліку за період діяльності з 01.08.2015 року по 31.08.2015 року по взаємовідносинам з ТОВ «Домус Альянс».

При цьому, статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Домус Альянс» був зареєстрований як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також, не заперечується Відповідачем.

Згідно з штатним розписом станом на 01 серпня 2015 року у штаті ТОВ «Домус Альянс» рахувалося 10 штатних одиниць.

На підставі договору оренди від 01 липня 2015 року №33, укладеного із ТОВ «Інтернешенел Девелопмент Центр-печерськ», ТОВ «Домус Альянс» орендувало до 01 липня 2016 року офісне приміщення, площею 17 кв.м., у будинку №19/, корпус 1, по провулку Новопечерському у місті Києві.

Між тим, Відповідачем не доведено недостатньої кількості трудових ресурсів для виконання спірних операцій та обсягів інших ресурсів, які були необхідні контрагенту для виконання господарських операцій з Позивачем.

Крім того, вказані операції між Позивачнм та контрагентом по суті носили характер перепродажу продукції, що не заборонено законодавством та не потребує значних трудових та організаційних ресурсів для організації виконання таких операцій.

У матеріалах справи відсутні докази обізнаності Позивача щодо протиправного характеру діяльності підприємств у ланцюгах постачання, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди, а відтак правовідносини учасників попередніх поставок не можуть впливати на оцінку реальності операції, вчиненої останнім у ланцюгу постачання платником (Позивачем) та його безпосереднім постачальником.

Враховуючи викладене та наявність підтверджуючих документів, а також придбання Позивачем товарів з метою провадження господарської діяльності, колегія суддів вважає, що висновки контролюючого органу про порушення Кодексу в частині заниження податку на прибуток є помилковими, а збільшення Позивачу суми податкового зобов'язання з податку на прибуток протиправним.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 19 квітня 2016 року № є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині задоволенню.

Відносно правомірності висновків податкового органу щодо безпідставного включення Позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартості сум податку по відносинах із постачальниками, колегія суддів зазначає таке.

Податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (пп.14.1.181 п.14.1 ст.

За приписами пункту 198.1 статті 198 Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 Кодексу визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, необхідними та достатніми підставами для включення Позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

З матеріалів справи вбачється, що придбання Позивачем у ТОВ «Домус Альянс» товарів безпосередньо пов'язано з його господарською діяльністю, а здійснені господарські операції є реальними та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 198.2 статті 198 Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201 Кодексу).

За приписами пункту 201.1 статті 201 Кодексу платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Кодексу право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується те, що на момент складання податкових накладних контрагент Позивача - ТОВ «Домус Альянс», був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мав право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку товарів.

При цьому, порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних підприємством-постачальником, у Єдиному реєстрі податкових накладних актом перевірки не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що Позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із контрагентом ТОВ «Домус Альянс», а тому податкове повідомлення-рішення від 19 квітня 2016 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, постановою старшого сідчого СВ фінансових розслідувань ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві від 21.12.2017 року закрито кримінальне провадження щодо фактів умисного ухилення службовими особами ТОВ КАДЕВЕ» від сплати податків у зв'язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 стю212 КК України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст.329 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Коротких А.Ю.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 26 березня 2018 року.