Справа № 599/1/18
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/1200/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Старунського Д.М.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 січня 2018 року (головуючий суддя: Іваницький О.Р., місце ухвалення - м. Зборів) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови серії БР № 017361 від 23.12.2017 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425 грн, оскільки адміністративне правопорушення вчинив неумисно, тому підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності не має.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 23.01.2018 позов задоволено частково. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 017361 від 23.12.2017 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасовано у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення і обмежившись усним зауваженням, у задоволенні решти вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідача та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, зазначене рішення, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а тому просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення не містить будь-яких доказів по справі, які б досліджувались судом, встановлених судом, а також мотивів не врахування доказів, які відповідач зазначив. Суд першої інстанції встановив факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, проте скасував накладене на останнього стягнення у вигляді штрафу обмежившись усним зауваженням у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення, не навівши доказів факту малозначності такого правопорушення судом.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, згідно постанови серії БР № 017361 від 23.12.2017 ОСОБА_2 близько 11:00 23.12.2017 керував транспортним засобом поза населеним пунктом без увімкнених денних вогнів чи ближнього світла фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України. Вказаною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи особу правопорушника, обставини за яких було вчинено правопорушення, а саме, що водій тільки виїхав за межі населеного пункту, незначний характер даного правопорушення, яке не потягнуло за собою негативних наслідків та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, позов слід задовольнити, а постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності скасувати у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Заперечуючи проти позову, відповідачем надано диск 20180109_180403 від 23.12.2017, з відеозаписом фіксації події адміністративного правопорушення, який в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по справі, цей диск міститься в матеріалах справи.

Згідно цього відеозапису автомобіль під керуванням позивача рухається з вимкненими фарами ближнього світла та денними ходовими вогнями, у звязку з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, в частині визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Однак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про скасування постанови серії БР № 017361 від 23.12.2017 про адміністративне правопорушення у звязку із малозначністю і обмежившись усним зауваженням ОСОБА_2, з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції вважає, що згідно ст. 22 КУаАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 33 КУаАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП встановлено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищезазначене, суд, розглядаючи позов про скасування постанови про адміністративне правопорушення, наділений повноваженнями змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Однак, суд апеляційної інстанції вказує, що, сфера застосування ст. 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу (в даному випадку - Управління патрульної поліції в Тернопільській області).

Згідно 2 ст. 122 КУпАП за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Тобто, законодавцем чітко встановлений відповідний вид санкцій (штраф), який підлягає застосуванню до правопорушника у разі прийняття органом, уповноваженим вирішувати справу, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що позивач не заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення, а обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість звільнення позивача від адміністративної відповідальності за правилами ст. 22 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом, а тому підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 017361 від 23.12.2017 не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 23 січня 2018 року у справі № 599/1/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5