Справа № 537/5672/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2018 року

Київ

справа №537/5672/16-а

адміністративне провадження №К/9901/422/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у письмовому провадженні за наявними матеріалами касаційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - управління ПФУ) на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 червня 2017 року (суддя Хіневич В.І.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року (судді Шевцова Н.В., Мінаєва О.М., Макаренко Я.М.) у справі № 537/5672/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління ПФУ, в якому просив: скасувати рішення управління ПФУ від 07 листопада 2016 року № 337 (далі - Оскаржуване рішення) щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, цехів, професій і посад з шкідливими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах (далі - Список № 2) відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ); зобов'язати управління ПФУ призначити з 01 вересня 2016 року за його заявою від 03 листопада 2016 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області постановою від 29 червня 2017 року позов задовольнив: скасував Оскаржуване рішення щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ; зобов'язав управління ПФУ призначити ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року за його заявою від 03 листопада 2016 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи в ремонтно-будівельному управлінні тресту «Рембуднафтохім» з 04 жовтня 1983 року по 03 жовтня 1984 року та в кооперативі «Будівельник» з 01 лютого 1990 року по 31січня 1991 року та наявності обов'язку у відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 листопада 2017 року постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 29 червня 2017 року скасував, прийняв нову - про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1: скасував Оскаржуване рішення про відмову призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ; зобов'язав управління ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 листопада 2016 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Цього висновку суд апеляційної інстанції дійшов з огляду на те, що зі змісту рішень управління ПФУ від 07 листопада 2016 року № 337 та Комісії при Головному управлінні ПФУ в Харківській області від 21 квітня 2015 року № 104, від 16 серпня 2016 року № 172 не вбачається прийняття будь-якого рішення щодо періодів роботи позивача з 04 жовтня 1983 року по 03 жовтня 1984 року, з 01 червня 1994 року по 29 липня 1996 року, з 01 серпня 1996 року по 12 березня 1997 року, з 03 серпня 1998 року і дотепер.

Цей суд виснував, що відповідач не приймав рішення про підтвердження пільгового стажу або про не підтвердження часу роботи упродовж зазначених вище періодів роботи. У зв'язку з цим вирішив, що Оскаржуване рішення щодо віднесення до пільгового стажу позивача час роботи 11 років 02 місяці 25 днів є неправомірним, бо визнаючи тільки цей період пільгового стажу відповідач не розглянув можливість зарахування всіх періодів роботи позивача на посаді електрозварника.

Щодо вимоги позивача покласти обов'язок на управління ПФУ призначити йому пенсію з 1 вересня 2016 року за його заявою від 03 листопада 2016 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ суд зазначив, що це питання відноситься до виключної компетенції органів ПФУ і, оскільки Оскаржуване рішення підлягає скасуванню як протиправне, визнав, що належним способом захисту порушеного права позивача буде покладення обов'язку на управління ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 листопада 2016 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

У касаційній скарзі управління ПФУ просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Суди встановили, що 31 серпня 2016 року позивачу виповнилося 55 років, а тому 03 листопада 2016 року він звернувся до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Оскаржуваним рішенням ОСОБА_1 підтверджено пільговий стаж 11 років 02 місяці 25 днів, який складається з таких періодів: 06 березня - 12 жовтня 1979 року, 12 листопада 1979 року - 22 квітня 1980 року, 12 травня 1980 року - 09 червня 1982 року, 22 червня 1982 року - 23 вересня 1983 року, 09 жовтня 1984 року - 17 січня 1989 року (за вказаний період уточнюючою довідкою «ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова компанія «Укртатнафта» від 20 лютого 2014 року № 4/46 підтверджено, що ОСОБА_1 фактично був зайнятий повний робочий день у пільгових умовах праці, передбачених Списком № 2, 03 роки 07 місяців 10 днів), 23 січня 1989 року - 31 січня 1990 року, 01 лютого - 31 грудня 1991 року, 14 березня 1997 року - 30 травня 1998 року, 01- 31 липня 1998 року.

Поряд з цим управління ПФУ до пільгового стажу позивача не зарахувало час роботи в ремонтно-будівельному управлінні тресту «Рембуднафтохім» з 04 жовтня 1983 року по 03 жовтня 1984 року та в кооперативі «Будівельник» з 01 лютого 1990 року по 31 січня 1991 року, через те, що позивач не надав уточнюючі довідки вказаних підприємств з причини знищення бухгалтерської документації, а до Трудового архіву від цих підприємств документи з особового складу на зберігання не надходили.

Вказані періоди роботи відповідач відніс до загального трудового стажу позивача, проте не зарахував до пільгового за Списком №2, що дає право на пенсію на підставі пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Цю відмову відповідач мотивував винятково тим, що відомості, зазначені в трудовій книжці є, на його думку, неповними, зокрема у трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні записи про роботу в умовах, що дають право право на пільгове пенсійне забезпечення та відсутні відомості про роботу повний робочий день.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту і постановив рішення про задоволення позовних вимог. Вважав, що управління ПФУ безпідставно не врахувало спірні періоди роботи позивача, які дають право на призначення пільгової пенсії.

Апеляційний суд не погодився з таким висновком суду першої інстанції, аргументуючи свою незгоду відсутністю рішення відповідача щодо можливості/неможливості зарахування певних періодів роботи позивача до пільгового стажу. Саме через це рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове на підставі пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час ухвалення оскарженої постанови апеляційного суду; далі - КАС).

Згідно з положеннями цієї норми підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

За частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд першої інстанції встановив обставини справи і прийняв рішення про захист права позивача шляхом визнання протиправним і скасування Оскаржуваного рішення та зобов'язання відповідача призначити пільгову пенсію. Цей суд із посиланням на фактичні обставини, встановлені ним, як випливає з його мотивації, в об'єктивно можливому обсязі, визнав, що ОСОБА_1 має право на призначення пільгової пенсії, і водночас ствердив, про протиправність відмови управління ПФУ підтвердити пільговий стаж позивача на цю пенсію.

Суд апеляційної інстанції, коли скасував Оскаржуване рішення і зобов'язав управління ПФУ повторно розглянути заяву позивача, не висловив правову позицію щодо повноти і всебічності фактичних обставин справи і правильності застосування норм матеріального і процесуального права, але у формі постанови обмежився вказівкою зобов'язати управління ПФУ провести повторну перевірку обставин, щодо яких, як згадано вище, суд першої інстанції надав відповідну правову оцінку.

В контексті конкретних обставин цієї справи суд апеляційної інстанції насправді не захистив стверджуваного порушення прав позивача.

З огляду на порушення вимог процесуального закону судом апеляційної інстанції касаційний суд не може висловити правову позицію щодо правильності застосування ним та судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС (в редакції після 15 грудня 2017 року) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

З огляду на викладене, керуючись статтями 341, 342, 345, пунктом 2 частини першої статті 349, статтями 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі № 537/5672/16-а скасувати.

Справу № 537/5672/16-а передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко