Справа № 820/4729/16
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 р. справа № 820/4729/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук'янчук О.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський незалежний центр сертифікації" (просп. Науки, буд. 48-А, корп. літ. І-ІІ,м. Харків,61000, ) до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (просп. Науки, буд. 9,м. Харків,61166, ) про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський незалежний центр сертифікації», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 16.08.2016 року в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 311 850 грн. 00 коп. та податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 16.08.2016 року в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 485 208 грн. 55 коп. (в тому числі за основним платежем в розмірі 388 166 грн. 65 коп. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 97 041 грн. 90 коп.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 адміністративний позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016 № НОМЕР_1 в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 811 417,50 грн. (750 555 грн. - за основним платежем та 60 862,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями). Скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016 № НОМЕР_2 в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1 277 854,55 грн. (1 022 283,65 грн. - за основним платежем та 255 570,90 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями). В іншій частині позовних вимог - відмовлено; вирішено питання про судові витрати.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 скасовано в частині задоволення позову та прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні даної частини позову - відмовлено. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 - залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 13.12.2017 року Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 820/4729/16 в частині відмови у задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень 16.08.2016 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 499 567,50 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 438 705 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 60 862,50 грн.), а також в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 792 646 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 634 117 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 158 529 грн.) скасовано, та залишено в силі, у цій частині позовних вимог постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017.

В частині відмови у задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень 16.08.2016 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 449 392,50 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 400 080 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 49 312,50 грн.), а також в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 537 541,70 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 430 033,35 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 107 508,35 грн.) постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 820/4729/16 залишено без змін.

Скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 820/4729/16 в частині позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень 16.08.2016 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 311 850 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 311850 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 0 грн.), а також в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 485 208,55 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 388 166,65 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 97 041,90 грн.). Справу в цій частині позовних вимог направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2018 року адміністративну справу № 820/4729/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський незалежний центр сертифікації" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень прийнято до провадження судді Горшкової О.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки укладені позивачем з переліченими в акті перевірки контрагентами угоди - договори про надання інформаційно-консультативних послуг з питань сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань імпортованої продукції - є реальними, такими, що відповідають предмету господарської діяльності позивача, результати яких були фактично отримані позивачем та безпосередньо використані позивачем у своїй господарській діяльності, що відображено у первинній бухгалтерській документації та при формуванні складу податкового кредиту з ПДВ та валових витрат. Також представник позивача зазначив, що контролюючий орган, обґрунтовуючи свою правову позицію, неправомірно посилається на протоколи допиту та вироки суду, оскільки вказані вироки прийняті значно пізніше, ніж була проведена перевірка та в них не зафіксовано висновків щодо фіктивності контрагентів позивача, а лише вказано на обставини щодо подання не вірних документів під час реєстрації юридичних осіб.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказав, що під час перевірки позивача податковим органом встановлено, що між позивачем та ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт" укладено договори про надання інформаційно - консультативних послуг, однак в актах здачі - прийняття робіт не зазначено обсяг та фактичний зміст господарської діяльності. При цьому представник відповідача зазначила, що відсутні підстави для придбання у контрагентів інформаційно - консультаційних послуг щодо питання сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань імпортованої продукції, враховуючи, що згідно виду діяльності ТОВ "ХЦНС" є компетентним ТОВ у цій сфері. Також, представник відповідача вважає, що вироки суду щодо директорів (засновників) контрагентів позивача вказують на фіктивність діяльності суб'єктів господарювання, та, відповідно, вказують на нереальність господарських операцій позивача за перевіряємий період.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг.

Таким чином, враховуючи викладені норми Податкового кодексу України, судами попередніх інстанцій вірно зазначено про існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Згідно пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються з: - витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; - інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; - крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Отже, показники доходів та витрат безпосередньо впливають на об'єкт оподаткування.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Із зазначених правових норм вбачається, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку. Разом з тим, дотримання норм цивільного чи господарського права не означають автоматично реальності вчинення господарської операції. Правильність відображення в податковому обліку господарських операцій відповідно до їх реального змісту повинна здійснюватись виключно на підставі норм податкового законодавства.

Також, згідно пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.

Отже, формування суб'єктом господарювання податкового кредиту та витрат не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту, а необхідною умовою для включення понесених витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат є наявність звязку товарів (робіт, послуг) з господарською діяльністю підприємства. Придбання таких товарів (робіт, послуг) повинно бути складовою частиною діяльності особи, що направлена на отримання доходу.

При цьому, суд зазначає, що предметом доказування у відповідній категорії спорів, є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та формування витрат; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та на формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно предметом доказування є обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій (виконання робіт, придбання товарів, надання послуг), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту та показника витрат позивача, який, між іншим, безпосередньо впливає на об'єкт оподаткування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до приписів ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так судами попередніх інстанцій встановлено та не спростовано Вищим адміністративним судом України, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський незалежний центр сертифікації" зареєстровано як юридичну особу, перебуває на обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, є платником податку на додану вартість.

Відповідно до ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадським формувань, видами діяльності ТОВ ХНЦС є технічне випробування та дослідження.

Згідно матеріалів справи, у позивача надано відповідні дозволи на право здійснення діяльності з сертифікації продукції, що підтверджується свідоцтвами про призначення органу з сертифікації в системі УкрСЕПРО, атестатом про акредитацію (т.4 а.с.194-196).

В періоди з 25.07.2016 по 29.07.2016 та з 01.08.2016 по 02.08.2016, на підставі направлення від 22.07.2016 № 705, згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та наказів від 22.07.2016 № 853, від 29.07.2016 № 878, посадовою особою Центральна ОДПІ м. Харкова була проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «ХНЦС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.05.2016, за результатами якої складено акт від 09.08.2016 № 2926/20-30-14-01/37365857.

У вказаному акті зафіксовано висновки контролюючого органу про порушення ТОВ «ХНЦС»:

- підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в наслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 150 635 грн.;

- пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело за заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 452 317 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 16.08.2016 були винесені податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 1 260 810 грн., з яких 1 150 635 грн. - за основним платежем та 110 175 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1 815 396,25 грн., з яких 1 452 317 грн. - за основним платежем та 363 079,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до висновків акту перевірки від 09.08.2016 № 2926/20-30-14-01/37365857 підставою для визначення позивачу зазначених податкових зобов'язань слугували висновки перевіряючого про неправомірність формування позивачем складу витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість за результатами господарських операцій з ТОВ «Ітаві», ТОВ «Мобего», ТОВ «Біві-Ант», ТОВ «Укр-Тест-Стандарт», ТОВ «Етеон Трейд», ТОВ «Фурнез», ТОВ «Блісторг», ТОВ «Спек-Трейд», ТОВ «ТБ «Донон», ТОВ «Фергана-Опт», ТОВ «ТБК «Бастіонбуд», ТОВ «Ультрасол», оскільки, за твердженнями відповідача, правочини укладені позивачем з вказаними контрагентами не спричиняють реального настання правових наслідків обумовлених ними. При цьому податковий орган посилався на податкову інформацію щодо вказаних суб'єктів господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ ХНЦС (замовник) та ТОВ "Спек-Трейд" (виконавець), укладено договір про надання послуг від 17.08.2015 № С-170815 (т.1 а.с.216-217).

Згідно пп.1.1 вказаного договору про надання послуг - в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується надати замовнику консультаційні послуги щодо питання сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань імпортованої продукції. Консультаційні послуги включають в себе також підготовку обов'язкових документів, необхідних для лабораторних (технічних) випробувань та подальшої сертифікації продукції.

Факт реальності наданих послуг, їх сплати, отримання, підтверджується наданими первинними документами, а саме: актами приймання - передачі документів за результатами виконаних робіт (т. 1 а. с.218-244), рахунками на оплату (т.2 а. с.47-78), актами надання послуг, податковими накладними (т.2 а.с.139-201), платіжними дорученнями.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ ХНЦС (замовник) та ТОВ "ТБ "Донон" (виконавець), укладено договір про надання послуг від 13.11.2015 №Ф-0111/15 (т.2 а.с.1-2). Згідно пп.1.1 вказаного договору про надання послуг - в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується надати замовнику консультаційні послуги щодо питання сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань імпортованої продукції. Консультаційні послуги включають в себе також підготовку обов'язкових документів, необхідних для лабораторних (технічних) випробувань та подальшої сертифікації продукції.

Факт реальності наданих послуг, їх сплати, отримання, підтверджується наданими первинними документами, а саме: актами приймання - передачі документів за результатами виконаних робіт (т. 2 а. с.3-19), рахунками на оплату (т.2 а. с.79-95), актами надання послуг, податковими накладними (т.2 а.с.105-138), платіжними дорученнями (т.4 а.с.39-40, 49-54, 117-137).

Також, між ТОВ ХНЦС (замовник) та ТОВ "ФЕРГАНА - ОПТ" (виконавець), укладено договір про надання послуг від 25.01.2016 №Ф-2501/16 (т.2 а.с.20-21). Згідно пп.1.1 вказаного договору про надання послуг - в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується надати замовнику консультаційні послуги щодо питання сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань імпортованої продукції. Консультаційні послуги включають в себе також підготовку обов'язкових документів, необхідних для лабораторних (технічних) випробувань та подальшої сертифікації продукції.

Факт реальності наданих послуг, їх сплати, отримання, підтверджується наданими первинними документами, а саме: актами приймання - передачі документів за результатами виконаних робіт (т. 2 а. с.22-24), рахунками на оплату (т.2 а. с.96-98), актами надання послуг, податковими накладними (т.2 а.с.99-104), платіжними дорученнями (т.4 а.с.111-116).

З пояснень представника позивача, в судовому засіданні встановлено, що вказані договори про надання інформативно - консультативних послуг з ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт", були укладені для здійснення господарської діяльності шляхом надання послуг з проведення сертифікації продукції та замовлень до них для отримання в майбутньому прибутку, що підтверджується відповідними договорами, заявками на проведення сертифікації продукції, сертифікатами.

Як встановлено, з пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, придбання інформаційно - консультаційних послуг здійснювалось для забезпечення належного та вчасного надання позивачем своїм контрагентам - покупцям послуг з проведення сертифікації продукції.

Придбання послуг у контрагентів безпосередньо повязано з господарською діяльністю підприємства, оскільки придбані інформаційно - консультаційних послуг забезпечують умови лабораторних (технічних) випробувань та подальшої сертифікації продукції, що, в свою чергу, надає позивачу можливість займатися діяльністю з технічного випробування та дослідження, яка направлена на отримання доходу.

Суд зазначає, що згідно ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадським формувань, видами діяльності ТОВ ХНЦС є технічне випробування та дослідження.

Таким чином, придбання послуг у контрагентів ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт" було необхідно для здійснення господарської діяльності, а саме: забезпечення лабораторних (технічних) випробувань та подальшої сертифікації продукції для контрагентів - покупців, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними сертифікатами відповідності (т. 5 а.с. 7, 11, 11-12, 22, 25, 29, 33, 37, 41, 45, 49, 53, 56-57, 61, 66, 69, 74, 78, 82, 86, 89, 93, 97, 101, 105, 109, 113, 117, 121, 125, 130, 134, 138, 142, 146, 150, т.4 а.с. 200, 204, 208, 212, 216, 219, 213, 227, 232, 236, 239, 247), договорами на виконання робіт по сертифікації продукції (т. 5 а.с. 9, 13-14, 19-20, 23-24, 27-28, 31-32, 35-36, 39-40, 43-44, 47-48, 51-52, 55, 59-60, 63-64, 67-68, 71-72, 75-76, 79-80, 83-84, 87-88, 91-92, 95-96, 99-100, 103-104, 107-108, 111-112, 115-116, 119-120, 123-124, 128-129, 132-133, 136-137, 140-141, 144-145, 148-149, т.4 а.с. 197-198, 201-202, 205-206, 209-210, 213-214, 217-218, 211-212, 225-226, 229-230, 233-234, 237-238, 241-242, 245-246), заявками на проведення сертифікації продукції (т. 5 а.с. 8, 12, 17-18, 21, 26, 30, 34, 38, 42, 46, 50, 54, 58, 62, 65, 70, 73, 77, 81, 86, 90, 94, 98, 102, 106, 110, 114, 118, 122, 126, 131, 135, 139, 143, 147, 151, т.4 а.с. 199, 203, 207, 211, 215, 220, 214, 228, 231, 236, 240, 244, 248).

Також представник позивача в своєму відзиві на позов зазначив, що посилання контролюючого органу на розбіжність між видом діяльності і статистичними даними КВЕД не може вважатися доказом нереальності здійснення господарських операцій.

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи відповідача стосовно того, що в актах здачі - прийняття робіт не зазначено обсяг та фактичний зміст господарської діяльності, оскільки виходячи з аналізу наданих первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт", ТОВ "Ультрасол", вбачається, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту. Відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає приймання цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

Вказана правова позиція також узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалах від 05.08.2015 по справам №К/800/40727/14, №К/800/68410/14.

З приводу позиції контролюючого щодо наявності вироків по кримінальним справам щодо директорів/засновників контрагентів позивача, що, на думку відповідача, вказує на фіктивність господарських операцій позивача з ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт", то суд зазначає, що вказані вироки прийнято судами значно пізніше, ніж була проведена перевірки позивача та прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення.

Так, вирок Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/2688/17-к стосовно ОСОБА_3 прийнято 16.06.2017 року, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі 3 638/19485/16-к відносно ОСОБА_4 прийнято 08.02.2017 року, у той час як висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства сформовано та зафіксовано в акті перевірки від 09.08.2016 року.

Також представник позивача звернув увагу суду на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.09.2016 року по кримінальній справі № 638/14391/16-к у вчиненні кримінального правопорушення визнано винною ОСОБА_5 (засновник ТОВ "Фергана - Опт") , однак первинні документи по господарським операціям позивача з ТОВ ТОВ "Фергана - Опт" були підписані ОСОБА_6

Водночас, суд звертає увагу на те, що дії вищевказаних осіб кваліфіковано за ст. 205-1 КК України, тобто фактично за внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи підприємця завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості.

Тобто, фактично у вищезазначених рішеннях надано кваліфікаційну оцінку щодо надання державному реєстратору недостовірних даних, а не про факт наявності фіктивної діяльності юридичної особи під час здійснення господарських операцій.

Таким чином, враховуючи, що вищезазначеними вироками не встановлено факту фіктивної діяльності ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт" та/чи нереальності господарської діяльності вказаних підприємств, а також те, що вказані вироки прийняті значно пізніше, ніж було проведено перевірку господарських взаємовідносин позивача з вказаними контрагентами, то суд вважає посилання відповідача на вказані обставини, як на підставу визнання нереальності господарських відносин позивача з вказаними підприємствами, безпідставними та необґрунтованими.

Судом враховуються висновки судової економічної експертизи № 8165 від 09.08.2017 року в межах кримінального провадження № 0000044, однак не приймаються судом до уваги, оскільки експертом не було досліджено первинних документів позивача по спірним взаємовідносинах, а висновки експертизи базуються виключно на результаті суб'єктивної оціночної діяльності податкового перевіряючого, що зафіксовано в акті перевірки ТОВ ХНЦС від 09.08.2016 року № 2926/20-30-14-01/37365857.

Водночас, позивачем надані належні первинні документи, що підтверджують реальність та факт придбання послуг, які призначені для використання у господарській діяльності ТОВ ХНЦС.

Так, позивач сплатив відповідні витрати та суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт", які були включені до складу податкового кредиту та відображені в податкових деклараціях з ПДВ у перевіряємий період, поданих до податкового органу.

Податкові накладні, виписані ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт", відповідають вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

На підставі зазначених обставин, суд дійшов висновку, що подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах з ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт", а понесені позивачем - ТОВ ХНЦС витрати у спірних правовідносинах шляхом вибуття коштів з власності даного суб'єкта господарювання (в оплату вартості наданих послуг) свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Наявні у справі докази не свідчать про те, що між позивачем та контрагентами позивача взаємоузгодження зловмисних дій. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Також, суд зазначає, що угоди, укладені між позивачем та його контрагентами: ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт" є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Таким чином, позивачем було дотримано вимог податкового законодавства з реалізації права на податковий кредит та відображення валових витрат по операціях з ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "ФЕРГАНА - ОПТ", позивачем подано декларації з ПДВ та декларації з податку на прибуток. Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Отже, фактичні обставини об'єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ Мукачівський лісокомбінат до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ Фірма ВІК до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно із п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 44.2 ст.42 Податкового Кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Крім того, приписами ст. 202 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків. При цьому загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 цього Кодексу).

Отже одним із юридичних елементів дійсності правочину є його спрямування на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування податкового кредиту.

Суд зазначає, що доказів використання позивачем придбаних послуг не за призначенням, їх несумісності з напрямом господарської діяльності, наявності змови між учасниками господарської операції на оформлення документів за нереальними операціями з метою ухилення від оподаткування, відповідачем до суду не надано.

Доказів того, що зміст договорів не відповідає діючому законодавству України, дійсним намірам сторін та суперечить господарській діяльності позивача без дійсної мети отримання доходу, матеріали справи не містять, а відповідачем в обґрунтування своєї правової позиції до суду не надано.

Отже, з аналізу копій первинних документів, наданих позивачем до матеріалів справи вбачається, що госпожарські операції позивча з контрагентами ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт" вчинені в межах господарської діяльності позивача, а надані представником позивача копії первинних бухгалтерських та податкових документів, в повній мірі засвідчують спричинення такими господарськими операціями змін в майновому стані позивача, що, в свою чергу, вказує на обґрунтованість визначення податкового кредиту та показника витрат позивача, який безпосередньо впливає на об'єкт оподаткування.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ ХНЦС про скасування податкових повідомлень-рішень.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський незалежний центр специфікації" до Центральної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 16.08.2016 року в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 311 850 грн. 00 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 16.08.2016 року в частині збільшення податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 485 208 грн. 55 коп. (в тому числі за основним платежем в розмірі 388 166 грн. 65 коп. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 97 041 грн. 90 коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський незалежний центр специфікації" (адреса: 61000, м. Харків, просп. Науки, буд. 48-А, корп. літ. І-ІІ, ) сплачену суму судового збору в розмірі 14 581 (чотирнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят одна) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (адреса: 61166, м. Харків, просп. Науки, буд. 9 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2018 року.

Суддя Горшкова О.О.