Справа № 826/11739/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 березня 2018 року № 826/11739/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Борсуковській А.О.,

за участю представників сторін:

представника позивача: Козленко М.С., Кумар А.

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА" до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» (далі - позивач) до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нескладення висновку про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» суми надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 322 077,27 грн. на підставі заяв товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» від 03.03.2017 року №517 та №518, а також висновку про повернення товариству з обмеженою відповідальність «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» суми надміру сплачених грошових зобов'язань з орендної плати за земельну ділянку в розмірі 1 807 834,54 гривень (один мільйон вісімсот сім тисяч вісімсот тридцять чотири гривні, 54 копійки) на підставі заяв товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» від 01.03.2017 року № 492 та № 493. А також просило зобов'язати відповідача підготувати та подати висновок про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 322 077,27 грн., а також надміру сплачених грошових зобов'язань з орендної плати за земельну ділянку в розмірі 1 807 834,54 грн. на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав на те, що у 2015 року сплачував податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у загальному розмірі 322 077,27 грн., орендну плату за користування земельною ділянкою за період з червня 2014 року по березень 2016 року у розмірі 1 519 777,18 грн., однак така оплата була здійснена помилково, з огляду на що позивачем подано до податкового органу заяви про повернення вказаних переплат. Проте у встановлений законом строк відповідач висновок про повернення відповідних сум коштів позивачу не надав.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У письмових запереченнях на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши на те, що факт виникнення надміру сплачених грошових зобов'язань у підприємства мав місце у червні 2017 року, тобто після набрання чинності Законом «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті «Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», яким прямо заборонено повернення нарахованих та сплачених за період проведення антитерористичної операції сум податку на поточний рахунок платника податку.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником об'єктів нерухомого майна: будівлі торгівельного центру, розташованої за адресою: м. Донецьк, проспект Ленінський, 138 та будівлі з господарськими спорудами, розташованої за адресою: м. Донецьк, вул. Злітна, 7, а також орендарем земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Донецьк, проспект Ленінський та земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Донецьк, вул. Злітна (докази на підтвердження права власності нерухомості та оренди земельної ділянки додаються).

Позивач нараховував та сплачував податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у 2015 році у загальному розмірі 322 077,27 грн., орендну плату за користування земельною ділянкою за період з червня 2014 року по березень 2016 року у загальному розмірі 1 519 777,18 грн.

Однак, такі нарахування та сплата були здійснені помилково. Тому, для виправлення помилки, позивач подав у 2014 - 2016 роках уточнюючі декларації, відкоригувавши відповідні нараховані суми податку до « 0» грн. Як наслідок, суми вказаних податків, у загальному розмірі 1 841 854, 45 грн., стали вважатися переплатою (надмірною сплатою) з податку на нерухомість та орендної плати.

01.03.2017 року та 03.03.2017 року позивач подав заяви до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області про повернення вказаних переплат у загальному розмірі 1 841 854,45 грн. (фактично вручені отримувачу 09.03.2017 pоку.

Крім того, вказаними заявами від 01.03.2017 року позивач також заявив до повернення 288 057,36 грн. орендної плати за період з 14 квітня 2014 року до жовтня 2014 року. Така сума не була відкоригована на дату подачі заяви про повернення, однак вважалась переплатою та підлягала поверненню на підставі прямих положень пункту 38.7 Підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

Отже, загальна сума переплати, заявлена Позивачем до повернення складала 2 129 911,81 грн.

Однак, у встановлений пунктом 43.5 статті 43 Податкового кодексу України двадцятиденний строк, позивач не отримав на рахунок заявлених коштів, зокрема через ненадання відповідачем висновку про повернення відповідних сум коштів.

Водночас, позивач отримав від відповідача лист від 21.03.2017 року № 11812/10/05-62-07 щодо відсутності механізму застосування норм пункту 38.7 стосовно повернення надмірно сплачених коштів та лист від 22.03.2017 року №11680/05-65-15-01 щодо залишення заяви про перерахування коштів без виконання з огляду на те, що у Верховній Раді України зареєстровано законопроект, яким передбачається виключення норми про повернення сплачених за період проведення АТО сум податків.

На думку позивача, така бездіяльність податкового органу є незаконною, з огляду на що звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини виникли у зв'язку з відмовою податкового органу у поверненні помилково сплачених сум земельного податку.

Відповідно до пункту 287.2 статті 287 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - ПК України) платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 ПК України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Законом України від 21.12.16 № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01.01.17, підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктами 201, 38 - 41.

Зокрема, пунктом 38 було установлено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», або населені пункти на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об'єкти оподаткування, з яких сплачуються місцеві податки, збори, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. Дія цього пункту не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Підпунктом 38.7 п. 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» передбачено, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та перебувають у власності та/або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, у період з 14 квітня 2014 року до 31 грудня року, в якому завершено антитерористичну операцію.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269 - 289 цього Кодексу вважаються надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями та підлягають поверненню.

Разом з тим, Законом України від 23.03.17 №1989-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 15.04.17, підпункт 38.7 п. 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України викладено у новій редакції, відповідно до якої не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269 - 289 цього Кодексу за земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. До зазначених сум надміру сплачених грошових зобов'язань не застосовуються строки давності, встановлені статтею 102 цього Кодексу, крім сум надміру сплачених податкових зобов'язань платників податків, які припиняють свою діяльність.

Пунктом 1 Розділу ІІ «Прикінцевих положень Закону №1989-VIII передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується до податкових періодів, починаючи з 1 січня 2017 року.

Отже, у зв'язку з набранням чинності Закону №1989-VIII, правові підстави для повернення платникам податків, якими було у добровільному порядку сплачені у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня 2016 року грошові зобов'язання з земельного податку - відсутні.

Проте, заслуговують на увагу доводи позивача щодо протиправної бездіяльності податкового органу при розгляді заяв товариства.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені визначено статтею 43 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу передбачено, що платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Згідно з пунктом 43.5 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Таким чином, на податковий орган покладено обов'язок після надходження заяви платника податків про повернення сум надміру сплаченого податку підготувати відповідний висновок не пізніше п'яти днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання відповідної заяви за наявності відповідних підстав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, податковим органом у зазначений строк не вчинено ніяких дій щодо підготовки висновку, які і не надано відповідь про відмову.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що бездіяльність відповідача щодо нескладання висновку про повернення суми надмірно сплачених грошових коштів є протиправною.

Проте, у зв'язку зі зміною правового регулювання спірних правовідносин, виходячи із зазначеного вище, в суду відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача підготувати та подати висновок про повернення надмірно сплачених грошових коштів з земельного податку.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За встановлених обставин позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відтак підлягають присудженню на користь товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА" сплачені ним судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Керуючись статтями 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА" задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області щодо нескладання висновку про повернення суми надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА" () сплачені ним судові витрати у розмірі 1600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області ().

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Суддя Є.В. Аблов