Справа № 815/535/18
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/535/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Філімоненка А.О.,

сторін:

представник позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представник відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фірми «Світал» у формі Приватного підприємства до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 19.01.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Фірми «Світал» у формі Приватного підприємства до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 19.01.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами фактичної перевірки складено Акт, висновки якого щодо залишків товарно-матеріальних цінностей не відповідають фактичним, тому є безпідставними та прийняті податкові повідомлення-рішення з порушенням процедури розгляду заперечень та суперечать чинному законодавству.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у письмовому відзиві на позов (а.с. 56-58).

В обґрунтування правомірності прийнятих рішень зазначено, що дії посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області є правомірними, висновки викладені в акті перевірки були зроблені на підставі проведеної інвентаризації (зняття залишків), наданих підприємством документів та є обгрунтованими, а тому оскаржуванні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно норм чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Управлінням контролю за обігом підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області на підставі наказу від 04.12.2017 року №6483 «Про проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку від 04.12.2017 №№2532, 2533, 2534,2535, проведено фактичну перевірку з питань додержання вимог, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі пального щодо ПП Фірма «Світал» (код за р.), за адресою Одеська область, Іванівський район, с. Баранове, 412 км. АУШ КИЇВ - ОДЕСА, АЗС № 1 та АЗС №2, про що складено акти № 1030/15-32-40-05/24772440 від 15.12.2017р. та № 1029/15-32-40-03/24772440 від 15.12.2017 р. (а.с. 23-30).

В Акті № 1029/15-32-40-03/24772440 від 15.12.2017 р. зроблені висновки, що на АЗС № 2 ПП «Фірма «Світал» встановлені розбіжності між фактичними залишками паливно-мастильних матеріалів (надаілі ПММ) та їх залишками відповідно до денного звіту РРО (Х-звіту) на загальну суму 12567,52 гривень згідно Додатку № 1 (а.с. 23-26).

В Акті № 1030/15-32-40-05/24772440 від 15.12.2017р. зроблені висновки, що на АЗС № 1 Фірми «Світал» у формі ПП, встановлені розбіжності між фактичними залишками ПММ та їх залишками відповідно до денного звіту РРО (Х-звіту) на загальну суму 54125,66 гривень згідно Додатку № 1 (27-30).

З викладеними у Актах висновками перевіряючих Фірма «Світал» у формі ПП не погодилось та 05.01.2018 р. подало відповідні заперечення до ГУ ДФС в Одеській області, а також заяву про надання копії додатків № 1 до Актів, на які є посилання в Актах перевірки (а.с. 31-35).

17.01.2018 року ГУ ДФС в Одеській області надано висновки на заперечення Фірми «Світал» у формі ПП, в яких зазначено, що дії посадивих осіб ГУ ДФС в Одеській області є правомірними, висновки викладені в Актах перевірки є обгрунтованими (а.с. 36-43).

19.01.2018р. відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення, якими накладено на позивача штрафні санкції.

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 19.01.2018 року, звернувся з позовом до суду.

Оцінюючи оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень, суд з урахуванням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач вважає, що оскаржені податкові повідомлення рішення були прийняті з порушенням процедури розгляду заперечень на Акти й прийняття податкових повідомлень - рішень.

Суд погоджується із такою думкою Позивача, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано ст.ст. 20,86 Податкового кодексу України, Наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014 року, Інструкцією про порядок приймання транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20.05.2008 року.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

У висновках Актів встановлені розбіжності між фактичними залишками ПММ та їх залишками відповідно до денного звіту РРО (Х-звіту) на загальні суми 54125,66 грн. та 12567,52 грн. відповідно.

Суд не погоджується із такими висновками Відповідача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на вимогу перевіряючих позивачем проведено інвентаризацію пально-мастильних матеріалів на АЗС № 1 та АЗС № 2, де проводились перевірки, про що був складений акт інвентаризації №05/12 від 05.12.2017р. (а.с. 13).

Також судом встановлено та не заперечується Відповідачем, що Фірма «Світал» у формі ПП на вимогу перевіряючих надано акт інвентаризації ПММ на АЗС № 1 та № 2, товаро-транспортні накладні ПММ, змінні звіти щодо реалізованих ПММ, реєстри реалізації ПММ через АЗС, реєстри по реалізації спирту на АЗС, видаткові накладні щодо перевіряємих АЗС № 1 та АЗС № 2, що підтверджується листами № 13/11 від 13.12.2017р. та № 14/11 від 14.12.2017р., отриманими відповідачем 13.12.2017 р. та 14.12.2017р. відповідно (а.с. 14-22).

З акту інвентаризації ПММ на АЗС № 1 та № 2 вбачається, що розбіжностей на АЗС № 1 та № 2 між фактичними залишками ПММ та їх залишками відповідно до денного звіту РРО (Х-звіту) не має.

У кожному Акті перевіряючі посилаються на Додаток № 1, але зазначений Додатки не були вручені Позивачу разом із Актами перевірки.

05.01.2018р. Фірма «Світал» у формі ПП подало відповідачу заяву з проханням надати засвідчені копії додатків № 1 до Актів перевірки (а.с. 35).

Судом встановлено, що відповідачем на заяву також не було надано Фірмі «Світал» у формі ПП зазначених додатків.

Також, судом встановлено, що у відзиві на позов, відповідач, обґрунтовуючі, що перевіряючими був дотриманий порядок проведення інвентаризації пально-мастильних матеріалів на АЗС ПП «Фірма «Світал», посилається на Інструкцію по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 року № 69.

Суд зазначає, що зазначена Інструкція втратила свою силу на підставі наказу Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014р., який був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.10.2014р. за № 1365/26142 (п. 2 зазначеного Наказу).

Наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014р. було затверджене Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, яке визначає порядок проведення інвентаризації активів і зобов'язань та оформлення її результатів.

Відповідно до п. 1 п. 1 розділу II Положення, для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об'єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Із зазначених вимог Положення вбачається, що перевіряючі можуть бути присутні при проведені інвентаризації, а інветаризацію можуть проводити лише працівники підприємства, у даному випадку працівники Фірми «Світал» у формі ПП.

Також, суд зазначає, що процедура інвентаризації саме нафтопродуктів на АЗС регламентована наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20.05.2008р., яким затверджена Інструкція про порядок приймання транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України.

В п. 13.10 цієї Інструкції зазначено, що не дозволяється проведення інвентаризації складом інвентаризаційної комісії менше трьох фахівців.

Як вбачається з додатків №1 до Актів, в порушення п. 13.10 перевіряючі залучили лише директора Фірми «Світал» у формі ПП. - ОСОБА_3, інші особи до проведення інвентаризації не залучались.

Крім того, під час інвентаризації нафтопродуктів на АЗС, згідно з вимогами Інструкції, затвердженої наказом № 281/171/578/155 від 20.05.2008р. має бути складений акт за формою 25-НП (додаток № 22). Однак такий акт форми 25-НП відсутній.

Отже суд вважає, що Додатки № 1 до актів перевірки є недостатніми доказами в розумінні ст. 76 КАС України.

Крім того, в актах перевірки та додатках до них відсутня методологія розрахунку фактичних запасів нафтопродуктів на АЗС, алгоритм розрахунку нестачі та надлишків ПММ, не врахована температура нафтопродуктів, заміри проводилися без врахування трубопроводу.

Так, пунктом 4.2.2.1 зазначеної Інструкції передбачено, що об'ємно-масовим статичним методом визначається маса нафти і нафтопродукту за їх об'ємом, густиною та температурою. Об'єм нафти і нафтопродуктів визначається за допомогою градуйованих резервуарів та засобів вимірювань рівня нафти і нафтопродуктів у резервуарах, залізничних цистернах, танках суден або за повною місткістю мір (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах).

За відсутності акту форми 25-НП не можливо достовірно встановити, який рівень нафтопродуктів був у резервуарах, щоб дало змогу встановити фактичну кількість наявних залишків ПММ на АЗС.

Таким чином, дані в додатках до актів перевірки щодо фактичних залишків ПММ, прораховані та записані перевіряючими на свій розсід, а розрахунок недостачі та надлишків нафтопродуктів на АЗС Фірми «Світал» у формі ПП, здійснений відповідачем з порушеннями Інструкції № 281 від 20.05.2008 «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України».

У зв'язку з цим, вбачається, що перевіряючі дійшли необгрунтованого висновку про те, що на АЗС № 1 є розбіжність між фактичними залишками ПММ та їх залишками відповідно до денного звіту РРО (Х-звіту) на загальну суму 54125,66 гривень та на АЗС № 2 є розбіжність між фактичними залишками ПММ та їх залишками відповідно до денного звіту РРО (Х-звіту) на загальну суму 12567,52 гривень.

Враховуючи наявні порушення порядку встановлення залишків ПММ та необґрунтованість висновків щодо розбіжностей між фактичними залишками ПММ та їх залишками відповідно до денного звіту РРО на АЗС № 1 та № 2, у відповідача відсутні підстави для застосовання штрафних санкцій, передбачених ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Крім того, як встановлено, судом, з викладеними у Актах висновками Відповідача, Фірма «Світал» у формі ПП не погодилось та 05.01.2018р. подало відповідні заперечення до ГУ ДФС в Одеській області.

Судом встановлено, що в своїх запереченнях Фірма «Світал» у формі ПП скористувалось своїм правом, закріпленим в абз. 2 п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, та повідомило, що бажає приймати участь у розгляді своїх заперечень на Акти через свого керівника та просило повідомити про місце та час їх розгляду, що вбачається з резулятивної частини заперечень.

Відповідно до абз. 2 п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Отже, із зазначеної норми закону вбачається, що відповідач повинен був повідомити Фірму «Світал» у формі ПП про місце та час розгляду поданих заперечень на Акти перевірки.

Враховуючи те, що Фірма «Світал» у формі ПП подало заперечення 05.01.2018р., то відповідач повинен був направити до 06.01.2018р. включно, повідомлення про місце та час розгляду заперечень на Акти, в порядку визначеному ст. 42 Податкового кодексу України, тобто рекомендованим листом або особисто вручити керівнику підприємства.

Як встановлено судом у судовому засіданні та не заперечується Відповідачем, заперечення на Акти відповідач розглянув без будь-якого сповіщення та без участі у розгляді заперечень Фірми «Світал» у формі ПП, чим порушив вимоги абз. 2 п. 86.7 ст. 86 ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фірми «Світал» у формі Приватного підприємства до Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 19.01.2018 року.

Стягнути на користь Фірми «Світал» у формі Приватного підприємства () з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області сплачений судовий збір у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23.03.2018 року.

Суддя Бутенко А.В.

.