Справа № 802/2515/17-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 березня 2018 р. Справа № 802/2515/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Комісарчук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (далі - відповідач, Департамент) в якому просить:

- Визнати протиправним рішення Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації №04-6060 від 04.12.2017 щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на переоформлення автомобіля марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2;

- Зобов'язати Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації надати ОСОБА_3 дозвіл на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_3.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації 04.12.2017 відмовив йому у наданні дозволу на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_3, яким був забезпечений через органи соцзахисту його батько ОСОБА_4. Відмову мотивовано тим, що п. 16 Порядку забезпечення інваліда автомобілями чітко вказано, що після смерті інваліда автомобіль може бути передано у власність члену його сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Оскільки позивач не був зареєстрований за місцем реєстрації ОСОБА_4 на момент смерті останнього, відтак відсутні правові підстави для переоформлення у власність автомобіля, яким був забезпечений ОСОБА_4

Так, позивач вважає, що відмова відповідача є необґрунтованою, оскільки при прийнятті рішення не було враховано те, що факт спільного проживання однією сім'єю з батьком та піклування про нього підтверджено довідкою Центру надання адміністративних послуг Козятинської міської ради Вінницької області №828 від 14.12.2017.

Відтак, на думку позивача такі дії відповідача є протиправними, що і стали підставою для звернення до суду.

07.02.2018 на адресу суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Департамент соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки згідно наказу Департаменту №232 від 07.11.2016 автомобіль "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2 передано у приватну власність ОСОБА_4. Зазначений автомобіль знято з обліку в Департаменті та надано лист ОСОБА_4 від 10.11.2016 №04-5685 про реєстрацію у власність автомобіля через територіальний сервісний центр МВС у Вінницькій області.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Головним управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації ОСОБА_4, як особі з інвалідністю, безоплатно в порядку першочергового забезпечення видано автомобіль марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, ДН НОМЕР_3.

24.03.2003 автомобіль марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, НОМЕР_4 було зареєстровано за ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5.

В подальшому ОСОБА_3, відповідно до заповіту від 12.09.2011, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу, успадкував майно померлого батька ОСОБА_4.

13.11.2017 позивач звернувся до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, НОМЕР_4, яким був забезпечений його батько.

Листом №04-6060 від 04.12.2018 Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації повідомило, що відповідно до абз. 1 п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КСУ від 19.07.2006 №999, після смерті інваліда автомобіль може бути передано у власність члену його сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Оскільки позивач не був зареєстрований за місцем реєстрації ОСОБА_4 на момент смерті останнього, відтак відсутні правові підстави для переоформлення у власність автомобіля, яким був забезпечений ОСОБА_4

З такою відмовою відповідача ОСОБА_3 не погоджується та вважає її протиправною, у зв'язку з чим звернувся до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку заявленим вимогам та правомірності оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, суд враховує таке.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №875-XII від 21.03.1991 року, після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку визначається Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року (далі-Порядок).

Відповідно до пункту 12 Порядку №999, реєстраційні документи на автомобіль оформлюються на інвалідів, а недієздатним інвалідам і дітям-інвалідам - на їх законних представників.

У реєстраційних документах на автомобіль підрозділом МВС робиться позначка про видачу автомобіля головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, а також про заборону відчуження автомобіля та передачі права користування ним без дозволу головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Реєстраційні документи на автомобіль, яким забезпечується сім'я, що складається з двох і більше інвалідів, оформлюються на одного з інвалідів. Одночасно в цих документах робиться позначка про можливість користування автомобілем іншим інвалідом з числа членів сім'ї, що перебував на обліку як сім'я, за умови відсутності у нього протипоказань до керування автомобілем.

Строк, на який передається право користування автомобілем члену сім'ї інваліда, встановлюється у реєстраційних документах на автомобіль з дозволу головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції виходячи з обставин конкретної сім'ї інваліда, дитини-інваліда.

В свою чергу, порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів регламентується Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 р. (далі - Порядок №1388).

Так, відповідно до пункту 8 Порядку №1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску.

Із положень пункту 16 Порядку №999 випливає, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_4 в 2003 році був забезпечений автомобілем марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії.

13.11.2017 позивач звернувся до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, НОМЕР_4, яким був забезпечений його батько.

Листом №04-6060 від 04.12.2018 Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації повідомило, що відповідно до абз. 1 п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КСУ від 19.07.2006 №999, після смерті інваліда автомобіль може бути передано у власність члену його сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Оскільки позивач не був зареєстрований за місцем реєстрації ОСОБА_4 на момент смерті останнього, відтак відсутні правові підстави для переоформлення у власність автомобіля, яким був забезпечений ОСОБА_4

Оцінюючи відмову Департаменту, суд зауважує, що Наказом Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації №232 від 07.11.2016 автомобіль марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, НОМЕР_4 передано у приватну власність ОСОБА_4, як інваліду війни І групи, відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ №999 від 19.07.2006, який був забезпечений автомобілем через органи соціального захисту населення та яким він користувався більше 10 років.

Зазначений автомобіль знятий з обліку в Департаменті соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації.

Враховуючи викладене, суд вважає посилання відповідача на відсутність у ОСОБА_3 правових підстав для переоформлення у власність автомобіля, яким був забезпечений його батько, як особа з інвалідністю, через те, що позивач не був зареєстрований з ОСОБА_4 на момент смерті останнього безпідставними і необґрунтованими.

У зв'язку із цим, оскаржувана відмова Департаменту соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації в наданні дозволу на переоформлення автомобіля марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, НОМЕР_4 є незаконною, а тому заявлений позов в частині її оскарження є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Разом з тим, визначаючись щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати ОСОБА_3 дозвіл на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, суд зазначає наступне.

Як уже встановлено судом та не заперечується сторонами, Департаментом соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації автомобіль марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, НОМЕР_4 передано у приватну власність ОСОБА_4, як інваліду війни І групи, відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ №999 від 19.07.2006, як такий, що забезпечений через органи соціального захисту населення та яким строк користування більше 10 років.

Зазначений автомобіль знятий з обліку в Департаменті соціальної та молодіжної політики Вінницької облдержадміністрації. Крім того, у зв'язку із зверненням особи з інвалідністю, Департаментом направлено до Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області листа №04-5685 від 10.11.2016 "Про перереєстрацію у власність автомобіля" згідно якого, просив здійснити перереєстрацію у власність інваліда війни І групи, ОСОБА_4, автомобіля марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, НОМЕР_4, яким він був забезпечений через органи соціального захисту населення. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу в "особливих примітках" зазначити : "Передано у власність". Вказаний лист долучено позивачем до позовної заяви та міститься у матеріалах справи (а.с. 13).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки автомобіль не знаходиться на обліку у Департаменті, відтак відповідач не наділений повноваженнями повторно передавати право власності на вищезазначений автомобіль та здійснювати будь - які адміністративні дії відносно майна, яке належить особі на праві власності.

У зв'язку із цим, вимога позивача про зобов'язання Департаменту надати ОСОБА_3 дозвіл на перереєстрацію автомобіля марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2, задоволенню не підлягає.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації №04-6060 від 04.12.2017 щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на переоформлення автомобіля марки "ЗАЗ-11027" 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_3 (22100, АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1)

Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (21100, м. Вінниця, вул. Соборна, 89, )

Суддя Комар Павло Анатолійович