Справа № 826/5952/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2018 року № 826/5952/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»

до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва

Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про зобов'язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі - Відповідач), в якому просить зобов'язати Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна запис про обтяження (арешт) №10684467 від 30.12.2010 року, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження 323519301 від 30.12.2010 року, винесеною державним виконавцем Чепурним В.М. відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 19.05.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 18.09.2017 р.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 18.09.2017 р. розгляд справі відкладено до 13.11.2017 р., у зв'язку з неявкою представника Позивача.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що матеріали виконавчого провадження №23519301 було знищено у зв'язку із закінченням трирічного терміну зберігання, а тому скасування накладеного арешту державним виконавцем є неможливим. Тому, для належного захисту порушеного права банку, Позивач звернувся до суду для скасування обтяження, накладеного державним виконавцем на підставі постанови від 30.12.2010 року.

Представником Позивача подано суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за відсутності представника Позивача.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Представник Відповідача письмово не виклав своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

Враховуючи не прибуття представників сторін в судове засідання 13.11.2017 року судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України (в редакції станом на листопад 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Між ВАТ КБ «Хрещатик», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Бастен», правонаступником якого є ТОВ «Пасдорсервіс», було укладено договір іпотеки від 09.11.2006 року №40-47/2-06-з/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П., відповідно до якого ТОВ «Бастен» передало в іпотеку виробничу базу загальною площею 4098,40 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, 4.

В подальшому, протоколом проведення електронних торгів №5 від 26.08.2014 року ПАТ «КБ «Хрещатик» визнано покупцем предмета іпотеки - виробничої бази загальною площею 4098,40 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, 4.

На підставі протоколу від 26.08.2014 року №5 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було видано акт №141/1 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12.09.2014 року в межах виконавчого провадження №36421105, відкритого Державною виконавчою службою України на підставі наказу Господарського суду м. Києва №22/472 від 06.11.2012 року щодо стягнення з ТОВ «Пасдорсервіс» та ПП «Вір» на користь ПАТ «КБ «Хрещатик» заборгованості в сумі 39946044,86 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме виробничу базу загальною площею 4098,40 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, 4.

Даний акт державного виконавця став підставою для реєстрації приватним нотаріусом Сергеєвим О.О. права власності ПАТ «КБ «Хрещатик» на виробничу базу загальною площею 4098,40 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, 4.

Водночас, відповідно до Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №826/22242/15 від 15.02.2016 року, залишеної без змін Київським апеляційним адміністративним судом від 29.03.2016 року, рішення приватного нотаріуса Сергеєва О.О. про державну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі за ПАТ «КБ «Хрещатик» було скасовано.

Підставою для скасування права власності став запис №10684467 від 30.12.2010 року про арешт нерухомого майна ТОВ «Бастен», внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №23519301 від 30.12.2010 року.

Заявою від 17.11.2016 року вих.№3/11387 ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» звернулось до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна, накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.12.2010 року №23519301.

Листом від 16.12.2016 року ДВ/4 Відповідачем повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №23519301, відкрите на підставі виконавчого напису №1312, виданого 29.12.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козярик Н.С. про стягнення з ТОВ «Бастен» на користь ТОВ «Будівельна компанія №7» боргу в розмірі 15000000 грн.

Так, 30.12.2010 року державним виконавцем Чепурним В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, одночасно накладено арешт на майно боржника.

На теперішній час вказане виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання, натомість чинним законодавством України не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищеними.

Враховуючи вказані обставини Позивачу було запропоновано звернутись до суду для зняття спірного арешту з майна.

Позивач вважає, що дії Відповідача протиправними щодо не зняття арешту з спірного майна після закінчення виконавчого провадження, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 50 зазначеного Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином у випадку закінчення виконавчого провадження, крім випадків, вичерпний перелік яких визначений в частині першій статті 50 закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно боржника, знімається про, що державний виконавець має зазначити в постанові про закінчення виконавчого провадження.

Як зазначено Відповідачем у листі від 16.12.2016 року №ДВ/4, що з інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень встановлено, що керуючись п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» 13.04.2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

У зв'язку з закінченням трирічного строку зберігання спірне виконавче провадження знищено.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що виконавче провадження в рамках якого накладено арешт на нерухоме майно, закінчено та знищено у зв'язку закінчення строків зберігання, то в даному випадку підставою для зняття арешту з майна Позивача може бути тільки рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі прийняття рішення судом про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2 - 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8-А; ) задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна запис про обтяження (арешт) №10684467 від 30.12.2010 року, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження 323519301 від 30.12.2010 року, винесеною державним виконавцем Чепурним В.М. відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві.

3. Стягнути з Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» судові витрати у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук