Справа № 415/804/18
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.18 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Фастовця В.М.,

при секретарі Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м.м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП незаконними, скасувати постанову серії АР №660998 від 26.01.2018 р.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач у судове засідання не зявився, подав відзив на адміністративний позов, зі змісту якого вбачається, що відповідно до Положення про Національну поліцію України, затвердженого постановою КМУ від 28.10.2015 № 877 Національна поліція є органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів МВС України. 21.01.2018, відповідач заступив на чергування з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку в місті Лисичанську Луганської області. 21.01.2018, приблизно о 20 годині 30 хвилин, було виявлено порушення вимог п. 31.4.3 (а) ПДР України водієм транспортного засобу марки ВАЗ 21124, д.н.з. НОМЕР_1, в якому не працювала права блок-фара в режимі ближнього світла в темну пору доби. Водію було повідомлено про порушення ним Правил дорожнього руху та, на підставі ч. 2 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», подано вимогу предявити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України. Водій предявив інспектору поліції посвідчення водія на імя ОСОБА_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак відмовився предявити поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів. На місці зупинки транспортного засобу, відповідачем було оголошено позивачу про розгляд адміністративного провадження за порушення вимог п. 31.4.3 (а) та п. 2.4 (а) ПДР України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивачу було розяснено положення ст. 10, ст. 63 Конституції України та ст. ст. 268, 307, 308 КУпАП. При розгляді справи про адміністративне правопорушення водій пояснив, що непрацююча фара в режимі ближнього світла не є порушенням правил дорожнього руху, та він не зобовязаний предявляти поліс страхування. Позивачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено. 26.01.2018 відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення було оцінено докази і, враховуючи ч. 2 ст. 36 КУпАП, винесено постанову серії АР № 660998 за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач отримав копію постанови, про що засвідчив підписом у постанові. Тому вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог діючого законодавства України, а тому підстави для скасування відсутні.

Відповідно до ст. 268 ч. 3 КАС України неприбуття особи у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні встановлено, що 26 січня 2018 р. відповідачем відносно позивача було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №660998, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 21.01.2018 р. о 20 год. 28 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21124, номерний знак НОМЕР_2, по вулиці Красній у м. Лисичанську, рухався з непрацюючою блок-фарою правою в режимі ближнього світла в темну пору доби та не предявив поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 31.4.3 (а) та п. 2.4 (а) ПДР України.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до нього не надано жодного доказу про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення (а.с.19).

Таким чином, під час розгляду адміністративної справи відносно позивача були відсутні будь-які фактичні дані, які встановлювали наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Разом з цим, суд вважає необхідним зазначити окрім формальної підстави для скасування постанови і висновки по суті інкримінованого позивачу правопорушення.

Статтею 121 ч.1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Тобто адміністративна відповідальність передбачена не за будь-яку несправність, а несправність зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), за наявності якої експлуатація транспортного засобу забороняється.

Як вбачається з пояснень позивача, права фара дійсно зовсім не працювала.

Однак, згідно п.31.4. п.п.31.4.3 забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Звідси витікає, що ПДР забороняють експлуатацію транспортного засобу з непрацюючим світловим приладом тільки в одному випадку, - якщо це ліва фара в режими ближнього світла.

Передбачена п.п.31.4.3 «а» заборона експлуатації транспортного засобу встановлена у разі невідповідності режиму роботи зовнішніх світлових приладів, що можливо тільки у випадку працюючого стану цих приладів, наприклад під час мерехтіння світла внаслідок зміни напруги, моргання світла тощо.

Таким чином експлуатація транспортного засобу з непрацюючою правою блок-фарою не заборонена і не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КУпАП.

Не було підстав і для накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно ст.19 Консттиуції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» вказано, що водій повинен предявити страховий поліс у випадках передбачених законодавством.

У п.21.2 і 21.3 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону від 10.11.2015 р.) , зазначено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Суд акцентує увагу на тому, що хоча особа під час керування транспортним засобом і зобовязана мати при собі страховий поліс та предявляти його на вимогу, зокрема працівників Нацполіції, - вказане положення п.21.3 необхідно розглядати у комплексі з положенням п.21.2 цієї ж статті закону.

Тому суд робить висновок, що спеціальним Законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює правовідносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чітко визначені всього два випадки, коли уповноважені особи визначених цим же Законом органів, зокрема і Національної поліції, мають право контролювати наявність договорів страхування шляхом вимоги предявлення страхового полісу. Це випадки складення протоколу про адміністративне правопорушення чи накладення на особу адміністративного стягнення (якщо коли протокол про адміністративне правопорушення не складається) та складання матеріалів про дорожньо-транспортну подію, оскільки саме у цих двох випадках у особи може виникнути цивільно-правова відповідальність перед 3-ми особами.

Такий висновок базується також і на положеннях ст.32 Закону «Про Національну поліцію», яка передбачає чітко визначені випадки, коли поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи.

Тобто право працівника органів Нацполіції вимагати у особи документи не є абсолютним і обмежується випадками, передбаченими законодавством.

З огляду на положення ст.19 Конституції України суд вважає, що відповідач перевищив службові повноваження, вимагаючи у позивача надання страхового полісу, оскільки склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП в діях позивача був відсутній, а відповідно і відсутня підстава для перевірки наявності полісу обовязкового страхування.

Тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 268-270, 286КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, 13 листопада 1972 р.н, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м.м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м.м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП незаконними.

Скасувати постанову серії АР №660998 від 26.01.2018 р. інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м.м. Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: