Справа № 808/557/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 березня 2018 року о/об 15 год. 45 хв.Справа № 808/557/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калашник Ю.В., за участю секретаря судового засідання Стратулат С.В., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_1)

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69014, м.Запоріжжя, вул.Карпенка-Карого, буд.25-А; )

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (надалі - відповідач, Шевченківське ОУПФУ), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача №36 від 12.01.2018 про відмову у призначенні пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015; 2) зобов'язати відповідача, призначити пенсію позивачу, на підставі поданих нею 03.01.2018 заяви та документів - на підставі пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 з 03.01.2018.

У позовній заяві (а.с.4-12) зазначено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на момент звернення до суду є особою, яка отримує пенсію за віком та перебуває на пенсійному обліку в Шевченківському об'єднаному УПФУ м.Запоріжжя. Так, 03.11.2014 відповідачем, на підставі та з урахуванням умов, визначених ст.26 розділу III «Пенсії за віком у солідарній системі» та п.7-2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за результатами розгляду письмової заяви позивача, останньому було призначено пенсію за віком достроково - з 55 років. Призначена позивачу у 2014 році пенсія, була обчислена відповідачем відповідно до вимог ст.ст.27, 28 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003, та додатково зменшена на 0,5% за кожний місяць дострокового виходу на пенсію, отже її розмір становив 3082 грн. 25 коп. 19.07.2016 позивачу виповнилося 57 років та 6 місяців, отже він досяг віку, з яким Закон України №1058-ІV від 09.07.2003 пов'язує виникнення права в жінок, що народилися з 01.10.1958 по 31.03.1959, на призначення пенсії за віком. Зважаючи на викладене вище, позивач отримав право на вихід на пенсію на загальних підставах з 20.07.2016. На момент досягнення передбаченого чинним в Україні законодавством пенсійного віку, позивач, згідно розрахунків відповідача, мав 37 років 1 місяць 19 днів загального трудового стажу, з яких: 20 років 0 місяців 22 дні - стажу роботи на посадах державної служби; 14 років 4 місяці 1 день - страхового стажу. Зважаючи на викладені вище обставини, 03.01.2018 позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015 «Про державну службу», який набрав чинності 01.05.2016. З посиланням на п.12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015, ч.1 ст.37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу» позивач вважає, що подана ОСОБА_1 заява обґрунтована тим, що вона, як особа, яка станом на 01.05.2016 досягла пенсійного віку та мала більше 20 років стажу на посадах державної служби, має право отримувати пенсію на підставі та в порядку, встановленому ст.37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу». Зі змісту довідки Запорізької об'єднаної ДПІ ГУ ДФС України у Запорізькій області №6464/10/08-29-05-012 від 26.12.2017 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця вбачається, що на посаді за останнім місцем роботи позивача, заробітна плата у грудні 2017 року становила 6375 грн. 00 коп., та включала в себе: 3850 грн. 00 коп. - посадового окладу; 600 грн. 00 коп. - надбавки за ранг (спеціальне звання); 1925 грн. 00 коп. - надбавки за вислугу років. Згідно довідки Запорізької об'єднаної ДПІ ГУ ДФС України у Запорізькій області №6465/10/08-29-05-012 від 26.12.2017 середні розміри надбавок, премій та інших виплат за останнім місцем роботи позивача у листопаді 2017 року дорівнювали 11530 грн. 34 коп., та включали в себе: 11448 грн. 09 коп. - премії місячної, а також 42 грн. 25 коп. - інших виплат. 19.07.2016 позивачу виповнилося 57 років та 6 місяців, тобто ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 для жінок, які народилися в період з 01.10.1958 по 31.03.1959. Позивач 03.01.2018 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», отже, саме з цього дня відповідна пенсія мала б бути йому призначена. Однак, за наслідками розгляду отриманої від позивача письмової заяви та доданих до неї документів, відповідачем прийнято Рішення №36 від 12.01.2018 про відмову в призначенні пенсії у відповідності до вимог до Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015, на умовах, передбачених Законом України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу». Оскаржуване рішення відповідача вмотивоване тим, що посади, які займав позивач протягом майже всього часу здійснення своєї трудової діяльності, в силу п.343.1 ст.343 Податкового кодексу України, нібито не належать до визначених ст.25 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу» категорій посад державних службовців, робота на яких зараховується до стажу державної служби та відповідно надає право, за певних умов, на призначення пенсії на підставі п.12 розділу XI Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015. Як наслідок, наявний у позивача стаж державної служби, який за підрахунками відповідача складає 0 років 6 місяців 5 днів, є недостатнім для призначення пенсії державного службовця згідно вимог ст.37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу».

Позивач на задоволенні позову наполягає.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.00-00), в якому, зокрема, зазначено, що первинно позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно її заяви від 03.11.2014. З посиланням на п.12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015 «Про державну службу» відповідач зауважує, що в цьому нормативному акті міститься вичерпний перелік посад, які зараховуються до стажу державної служби. Посадовим особам контрольних органів в силу п.343.1 ст.343 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання, і, відповідно ці посади не належать до категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу». Враховуючи вищезазначене, згідно ст.37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу», та на підставі того, що стаж державної служби ОСОБА_1 складає лише 0 років 6 місяців 5 днів, відповідач не має жодних правових підстав для призначення пенсії згідно п.12 Прикінцевих положень Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015 «Про державну службу».

Відповідно до ч.1 ст.12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч.2 ст.12 КАС України).

Як передбачено ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2014 ОСОБА_1 на підставі та з урахуванням умов, визначених ст.26 розділу III «Пенсії за віком у солідарній системі» та п.7-2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за результатами розгляду її заяви призначено пенсію за віком достроково - з 55 років (а.с.18).

19.07.2016 ОСОБА_1 виповнилося 57 років та 6 місяців, отже вона досягла віку, з яким ст.26 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пов'язує виникнення права у жінок, які народилися з 01.10.1958 по 31.03.1959, на призначення пенсії за віком. Звідси, ОСОБА_1 отримала право на вихід на пенсію на загальних підставах з 20.07.2016.

Згідно Розрахунку стажу, виконаного відповідачем, ОСОБА_1 має 37 років 1 місяць 19 днів загального трудового стажу, з яких: 20 років 0 місяців 22 дні - стажу роботи на посадах державної служби; 14 років 4 місяці 1 день - страхового стажу (а.с.19).

Вказані у Розрахунку стажу відомості підтверджуються даними з Трудової книжки ОСОБА_1 вона працювала у податкових (фіскальних) органах Запорізької області: з 24.03.1994 по 30.09.1994 позивач займав посаду «Головний державний податковий інспектор» у Державній податковій інспекції по Шевченківському району м.Запоріжжя (посада віднесена до VII категорії); присяга державного службовця була складена позивачем - 26.09.1994; з 01.10.1994 по 25.11.1996 позивач займав посаду «Старший державний податковий інспектор» у Державній податковій інспекції по Шевченківському району м.Запоріжжя (посада віднесена до VII категорії), та з 05.10.1994 мав спеціальне звання «Інспектор податкової служби III рангу»; з 26.11.1996 по 28.10.1998 позивач займав посаду «Старший державний податковий інспектор» у Державній податковій адміністрації по Шевченківському району м.Запоріжжя (посада віднесена до VII категорії), та з 12.02.1998 мав спеціальне звання «Інспектор податкової служби II рангу»; з 29.10.1998 по 18.01.1999 позивач займав посаду «Головний державний податковий ревізор-інспектор» у Державній податковій адміністрації по Шевченківському району м.Запоріжжя (посада віднесена до VII категорії), та мав спеціальне звання, присвоєне 12.02.1998 - «Інспектор податкової служби II рангу»; з 19.01.1999 по 31.01.2007 позивач займав посаду «Начальник відділу» у Державній податковій адміністрації по Шевченківському району м. Запоріжжя (посада віднесена до VI категорії); в цей період мав спеціальні звання: з 01.04.2002 - «Радник податкової служби І рангу», з 01.02.2005 - «Радник податкової служби III рангу»; з 01.02.2007 по 15.02.2007 позивач займав посаду «Старший державний податковий інспектор» у Державній податковій адміністрації по Шевченківському району м. Запоріжжя (посада віднесена до VII категорії), та мав спеціальне звання, присвоєне 01.02.2005 - «Радник податкової служби III рангу»; з 16.02.2007 по 05.12.2011 позивач займав посаду «Головний державний податковий інспектор» у Державній податковій адміністрації по Шевченківському району м.Запоріжжя (посада віднесена до VII категорії), та мав спеціальне звання, присвоєне 01.02.2005 - «Радник податкової служби III рангу»; з 03.07.2012 по 26.06.2013 позивач займав посаду «Начальник відділу» у Державній податковій інспекції у Запорізькому районі Запорізької області Державної податкової служби (посада віднесена до VI категорії), та з 03.10.2012 мав спеціальне звання «Радник податкової служби II рангу»; з 27.06.2013 по 18.12.2013 позивач займав посаду «Начальник відділу» у Державній податковій інспекції у Запорізькому районі Головного управління Міндоходів у Запорізької області (посада віднесена до VI категорії), та мав спеціальне звання, присвоєне 03.10.2012 - «Радник податкової служби II рангу»; 27.06.2013 позивачу присвоєно 11 ранг державного службовця; з 19.12.2013 по 31.10.2014 позивач займав посаду «Завідувач сектору» у Державній податковій інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізької області (посада віднесена до VI категорії), та з 01.01.2014 мав спеціальне звання «Радник податкової та митної справи II рангу» (а.с.20-31).

Судом досліджені Довідки: Запорізької об'єднаної ДПІ ГУ ДФС України у Запорізькій області №6464/10/08-29-05-012 від 26.12.2017 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця вбачається, що на посаді за останнім місцем роботи позивача, заробітна плата у грудні 2017 року становила 6375 грн. 00 коп., та включала в себе: 3850 грн. 00 коп. - посадового окладу; 600 грн. 00 коп. - надбавки за ранг (спеціальне звання); 1925 грн. 00 коп. - надбавки за вислугу років; Запорізької об'єднаної ДПІ ГУ ДФС України у Запорізькій області №6465/10/08-29-05-012 від 26.12.2017 середні розміри надбавок, премій та інших виплат за останнім місцем роботи позивача у листопаді 2017 року дорівнювали 11530 грн. 34 коп., та включали в себе: 11448 грн. 09 коп. - премії місячної, а також 42 грн. 25 коп. - інших виплат (а.с.41-42).

03.01.2018 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015 «Про державну службу», який набрав чинності 01.05.2016.

До суду надано Рішення Шевченківського ОУПФУ №36 від 12.01.2018 в якому відповідач, серед іншого, зазначає: «… Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя розглянуло документи, що подані ОСОБА_1, а саме: заяву від 03.01.2018 про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII …, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавку за вислугу років) №6464/10/08-29-05-012 від 26.12.2017, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особам, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, внесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсії не займає посади державної служби №6465/10/08-29-05-012 від 26.12.2017, довідку №6433/10/08-29-04 від 18.12.2017 про присвоєння рангу державного службовця, дані персоніфікованого обліку, та прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до Закону №889-VIII. Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону №889-VIII визначено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України « Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII ... На призначення пенсії за статтею 37 Закону №3723-ХІІ можуть розраховувати, зокрема особи, які на день набрання чинності Закону №889-VIII (05.01.2016) мають не менш 20 років стажу на посадах, які належать до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України. Посадовим особам контрольних органів згідно зі статтею 343.1. Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання, і, відповідно, ці посади не належать до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII. Враховуючи вищезазначене, згідно статті 37 Закону №3723-ХІІ стаж державної служби складає 0 років 6 місяців 5 днів, тому підстав для призначення пенсії Ви не маєте згідно п.12 Прикінцевих положень Закону України « Про державну службу» №889-VIII. …» (а.с.43).

Вирішуючи по суті переданий на розгляд публічно-правовий спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. … Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. … Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. … У разі виходу на пенсію державні службовці за наявності стажу державної служби не менше 10 років користуються умовами щодо комунально-побутового обслуговування, передбаченими цим Законом. Період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Як, серед іншого, зазначено у п.2 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу», який набрав чинності з 01.05.2016: «2. Визнати такими, що втратили чинність: 1) Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу; …».

Згідно приписів п.12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу»: «12. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.».

Основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу (ч.1 ст.25 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу»).

Як, серед іншого, зазначено у ч.2 ст.25 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу», установлюються такі категорії посад державних службовців: … шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади.

Визначаючи пенсійний вік ОСОБА_1 судом взято до уваги, що у ч.1 ст.26 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, зазначено: «1. Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; […] До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; …».

Відтак, ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) є особою, яка станом на 20.07.2016 досягла пенсійного віку (згідно вимог ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») та мала більше 20 років стажу роботи на посадах державної служби.

Стосовно доводів відповідача про те, що «посадовим особам контрольних органів, яким згідно п.343.1 ст.343 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання, і, відповідно, ці посади не належать до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII» суд бере до уваги наступне.

Так, згідно з п.343.1 ст.343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.

Відповідно до п.343.2 ст.343 Податкового кодексу України положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

Як передбачено п.9 «Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів», затвердженого 23.10.2013 постановою Кабінету Міністрів України №839, посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців. Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

У п.3 «Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів», серед іншого, зазначено: «… До строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.».

Як з'ясовано судом і не заперечується сторонами з 19.12.2013 по 31.10.2014 ОСОБА_1 обіймала посаду «Завідувач сектору» у Державній податковій інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізької області (посада віднесена до VI категорії) та з 01.01.2014 мала спеціальне звання «Радник податкової та митної справи II рангу».

Так, п.1 постанови Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями», серед іншого, затверджено співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Додатком 6 до постанови Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016 є «Співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників посадових осіб органів доходів і зборів», згідно якого спеціальне звання «Радник податкової та митної справи II рангу» прирівнюється до 5 рангу державного службовця.

Звідси, відповідач дійшов до хибного висновку про те, що посадові особи контрольних органів яким згідно зі ст.343 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання не належать до категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу» і з цих причин стаж державної служби ОСОБА_1 складає 0 років 6 місяців 5 днів.

Стаж державної служби ОСОБА_1 підтверджує і Розрахунок стажу, виконаний Шевченківським ОУПФУ у пенсійній справі №823063 (а.с.19), у якому чітко зазначено про наявність у позивача 37 років 1 місяць 19 днів загального трудового стажу, з яких: 20 років 0 місяців 22 дні - стажу роботи на посадах державної служби; 14 років 4 місяці 1 день - страхового стажу, що безумовно свідчить про протиправність Рішення Шевченківського ОУПФУ №36 від 12.01.2018.

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що Рішення №36 від 12.01.2018 прийнято відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірним і підлягає скасуванню.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст.6 КАС України).

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у п.71 Рішення по справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (Заява №29979/04): «71. Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п.73). … Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п.74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), п.58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п.40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року). …».

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Отже, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за можливе зобов'язати Шевченківське ОУПФУ м.Запоріжжя, призначити з 03.01.2018 ОСОБА_1 пенсію, на підставі поданих нею 03.01.2018 заяви та документів з урахуванням вимог пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу».

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб'єктом владних повноважень у справі було Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69014, м.Запоріжжя, вул.Карпенка-Карого, буд.25-А; ) про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя №36 від 12.01.2018 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за Законом України №889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу».

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, призначити з 03.01.2018 ОСОБА_1 пенсію, на підставі поданих нею 03.01.2018 заяви та документів з урахуванням вимог пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу».

Присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69014, м.Запоріжжя, вул.Карпенка-Карого, буд.25-А; ) судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено і підписано 22 березня 2018 року.

Суддя Ю.В. Калашник