Справа № 805/106/18-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 р. Справа№805/106/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, скасування протоколу №3398 від 11.11.2017року, зобовязання розглянути повторно заяву від 14.12.2016року за №2472, зобовязання зарахувати кожний повний рік стажу на підземних роботах по Списку №1 до страхового стажу, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області (надалі Селидівське ОУПФУ Донецької області) про визнання протиправною бездіяльності, скасування протоколу №3398 від 11.11.2017 року, зобовязання розглянути повторно заяву від 14.12.2016 року за №2472, зобовязання зарахувати кожний повний рік стажу на підземних роботах по Списку №1 до страхового стажу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Селидівського ОУПФУ Донецької області позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у звязку з відсутністю необхідного трудового стажу - 21 рік 06 місяців. Позивач вважає рішення відповідача та протокол розрахунку стажу № 3398 від 11.11.2017 року незаконним, оскільки відповідач не зарахував кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах по Списку №1 до страхового стажу позивача всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких страховий стаж позивача складає 33 роки 01 день. Тому позивач просить визнати бездіяльність відповідача протиправною, скасувати протокол № 3398 від 11.11.2017 року та рішення від 11.11.2017 року, зобовязати розглянути повторно заяву позивача від 14.12.2016 року за №2472 та зобовязати зарахувати кожний повний рік стажу на підземних роботах по Списку №1 до страхового стажу позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу було надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

29.01.2018 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви у строк та спосіб, визначений судом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року відкрито провадження у справі № 805/106/18-а, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у пятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

27 лютого 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що страховий стаж позивача складає 20 років 1 день, стаж на підземних роботах 15 років 06 місяців 14 днів, в тому числі по Списку № 1 шахтарі 11 років 11 місяців 07 днів, за Списком № 1 01 рік 07 місяців 06 днів, період військової служби 02 роки 01 день. Посилаючись на норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідач зазначає, що для призначення пенсії обовязковою умовою є наявність страхового стажу 21 рік 06 місяців, а тому посилання позивача на приписи п. 5 ч. 3 ст. 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, оскільки вказана норма підлягає застосуванню лише у разі дотримання обовязкових умов призначення пенсії за віком, визначених ст. 26 зазначеного Закону. Тому відповідач вважає, що не порушив прав позивача, діяв в межах, наданих йому законами та нормативно-правовими актами та не порушив вимоги чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 14 грудня 2016 року звернувся до Селидівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» і п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

13 січня 2017 року Рішенням Селидівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у звязку з тим, що до страхового та пільгового стажу роботи позивача відповідач не зарахував періоди роботи з 06.07.1979 року по 28.04.1980 року, з 05.07.1982 року по 30.07.1984 року, з 19.01.1987 року по 25.06.1988 року, з 20.01.1999 року по 12.08.1999 року на підприємстві ВП «Шахта «ОСОБА_2» ДП «Макіїввугілля»; з 20.08.1984 року по 10.12.1986 року на підприємстві Ш/у ім. Газети «Соціалістичний Донбас», оскільки заявник надав дублікат трудової книжки серії АФ №125636 від 21.08.2013 року. До пільгового та страхового стажу не зараховані періоди роботи з 07.03.1989 року по 20.05.1989 року на підприємстві ПАТ «Ясиноватський коксохімічний завод», з 12.06.1989 року по 31.10.1991 року на підприємстві Шахта «Батова» в/о «Макіїввугілля», з 01.06.1992 року по 25.06.1994 року на підприємстві Шахта «Жовтневе» в/о «Макіїввугілля», з 09.12.1991 року по 20.03.1992 року на підприємстві ВП «Ордена трудового червоного прапора «Шахтоуправління імені ОСОБА_3», з 28.02.1996 року по 19.07.1997 року на підприємстві ВАТ «Макіївський металургійний комбінат», так як відсутні записи про роботу за вищевказані періоди у трудовій книжці. До страхового стажу не зараховано період роботи з 25.07.1988 року по 01.02.1989 року на підприємстві КУ «Макіївський міський архів», оскільки не має запису в трудовій книжці та підприємство не перереєстровано на підконтрольній українській владі території і перевірити достовірність виданої архівної довідки не має можливості. Отже, страховий стаж ОСОБА_1 складає 05 років 10 місяців 27 днів (а.с. 12-13).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 23 серпня 2017 року у справі № 242/282/17, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити певні дії задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Селидівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області від 13.01.2017 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобовязано Селидівське обєднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області зарахувати до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 06.07.1979 року по 28.04.1980 року, з 05.07.1982 року по 30.07.1984 року, з 19.01.1987 року по 25.06.1988 року, з 20.01.1999 року по 12.08.1999 року на підприємстві ВП «Шахта «ОСОБА_2» ДП «Макіїввугілля»; з 20.08.1984 року по 10.12.1986 року на підприємстві «Шахтоуправління ім. Газети «Соціалістичний Донбас»; з 07.03.1989 року по 20.05.1989 року на підприємстві ПАТ «Ясиноватський коксохімічний завод»; з 12.06.1989 року по 31.10.1991 року на підприємстві «Шахта «Батова» виробничого обєднання «Макіїввугілля»; з 01.06.1992 року по 25.06.1994 року на підприємстві «Шахта «Жовтнева» виробничого обєднання «Макіїввугілля»; з 09.12.1991 року по 20.03.1992 року на підприємстві ВП «Ордена трудового червоного прапора «Шахтоуправління імені ОСОБА_3», з 28.02.1996 року по 19.07.1997 року на підприємстві ВАТ «Макіївський металургійний комбінат». Зобовязано Селидівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 25.07.1988 року по 01.02.1989 року на підприємстві «Донбассдомнаремонт». Зобовязано Селидівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 2472 від 14.12.2016 року (а.с. 16-21).

На виконання зазначеної постанови суду, відповідач повторно розглянув заяву позивача та зарахував до пільгового та страхового стажу вищенаведені періоди роботи позивача.

11 листопада 2017 року Рішенням Селидовського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області було відмовлено позивачу в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку у звязку з відсутністю необхідного страхового стажу 21 рік 06 місяців (а.с. 14-15).

Як вбачається з дубліката трудової книжки серії АФ № 125626 від 21.08.2013 року, виданої на імя ОСОБА_1, позивач має наступний стаж роботи:

- загальний страховий стаж: 20 років 1 день;

- стаж на підземних роботах: по Списку № 1 Шахтарі 11 років 11 місяців 07 днів, Список № 1 01 рік 07 місяців 06 днів;

- військова служба 02 роки 01 день (а.с. 22-23).

Довідкою № 590 від 24.09.2013 року підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно навчався в міському середньому профтехучилищі № 7 з 01.09.1975 року по 20.07.1978 року (а.с. 24).

Відповідно до довідки № 350 від 02.12.2013 року, виданої на імя ОСОБА_1, позивач проходив військову службу з 05.1980 року по 05.1982 року (а.с. 24).

Довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданих на імя ОСОБА_1, підтверджено, що позивач працював повний робочий день:

- з 06.07.1979 року по 28.04.1980 року, з 05.07.1982 року по 30.07.1984 року, з 19.01.1987 року по 25.06.1988 року, з 20.01.1999 року по 12.08.1999 року на ВП «Шахта «ОСОБА_2» ДП «Макіїввугілля» відповідно до довідки № 622 від 19.11.2013 року (а.с. 25-26);

- з 20.08.1984 року по 10.12.1986 року (підземні роботи) на підприємстві «Шахтоуправління ім. Газети «Соціалістичний Донбас» відповідно до довідки № 2006 від 27.11.2013 року (а.с. 29);

- з 07.03.1989 року по 20.05.1989 року на підприємстві ПАТ «Ясинівський коксохімічний завод» відповідно до довідки № 6557/06 від 24.09.2013 року (а.с. 28);

- з 12.06.1989 року по 31.10.1991 року (підземні роботи) на підприємстві «Шахта «Батова» виробничого обєднання «Макіїввугілля» відповідно до довідки № 1001 від 02.09.2013 року (а.с. 31);

- з 01.06.1992 року по 25.06.1994 року (підземні роботи) на підприємстві «Шахта «Жовтнева» виробничого обєднання «Макіїввугілля» відповідно до довідки № 1000 від 02.09.2013 року (а.с. 30);

- з 09.12.1991 року по 20.03.1992 року (підземні роботи) на підприємстві ВП «Ордена трудового червоного прапора «Шахтоуправління імені ОСОБА_3» відповідно до довідки № 830 від 20.11.2013 року (а.с. 27);

- з 28.02.1996 року по 19.07.1997 року на підприємстві ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» відповідно до довідки № 1253 від 15.10.2013 року (а.с. 28).

Відповідно до архівної довідки № 27 від 02.10.2013 року, виданої комунальною установою «Макіївський міський архів», ОСОБА_1 з 25.07.1988 року по 01.02.1989 року працював на підприємстві «Донбассдомнаремонт» у якості монтажника з монтажу стальних та залізобетонних конструкція (а.с.29).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обовязком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

З п. «а» ст.13 Закону 1788 слідує, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року не менше 21 року 6 місяців у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону 1058: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

З п.2 Прикінцевих положень Закону 1058 вбачається, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі за текстом Закон 1788).

За приписами ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (частина 3 ст. 24 Закону № 1058).

У відповідності до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обовязково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На підставі п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Постановою Правління Пенсійного фонду від 10.11.2006 року №18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років. Вказаний Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Таким чином, основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка.

Як слідує з трудової книжки позивача, розрахунку стажу № 3398 від 11.11.2017 року та відповідних довідок (а.с. 15, 22-31), ОСОБА_1 має наступний стаж роботи:

- загальний страховий стаж: 20 років 1 день;

- стаж на підземних роботах: по Списку № 1 Шахтарі 11 років 11 місяців 07 днів, Список № 1 01 рік 07 місяців 06 днів;

- військова служба 02 роки 01 день.

Таким чином, у якості стажу на підземних роботах, відповідачем враховано позивачу 15 років 06 місяців 14 днів (11 років 11 місяців 07 днів Список № 1 Шахтарі + 01 рік 07 місяців 06 днів Список № 1 + 02 роки 01 день військова служба).

З огляду на наведене, період часу, протягом якого позивач був безпосередньо зайнятий на підземних роботах, фактично складає 13 років 6 місяців та 13 днів (11 років 11 місяців 07 днів Список № 1 Шахтарі + 01 рік 07 місяців 06 днів Список № 1).

Отже, керуючись вимогами ч. 3 ст. 24 Закону № 1058, до загального стажу позивача 20 років 1 день, необхідно додатково зарахувати період роботи на роботах за Списком №1, тобто 13 років 6 місяців та 13 днів, а тому загальний стаж роботи позивача повинен складати 33 роки 6 місяців 14 днів (20 років 1 день загальний трудовий стаж + 13 років 6 місяців та 13 днів).

Судом не приймаються доводи відповідача відносно того, що ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 підлягає застосуванню лише у разі дотримання обовязкових умов призначення пенсії за віком, визначених ст. 26 цього ж Закону, оскільки ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 не містить виключень у її самостійному застосуванні без будь-яких умов, в тому числі ця норма не містить посилань на ст. 26 Закону № 1058.

З урахуванням наведених доводів та обґрунтувань, на думку суду, бездіяльність відповідача із не зарахування додатково до страхового стажу кожного повного року стажу роботи позивача (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, відтак порушене право позивача (щодо не зарахування спірних періодів до пільгового стажу та розгляд заяви позивача про призначення пенсії з порушенням норм матеріального права) має бути відновленим.

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

А отже, спірне рішення від 11.11.2017 року та розрахунок стажу № 3398 від 11.11.2017 року не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, а тому є незаконними та підлягають скасуванню.

З урахуванням наведених доводів, позовна вимога позивача щодо зобовязання Відповідача повторно розглянути заяву № 2472 від 14.12.2016 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Додатково до наведеного суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають у задоволенню у спосіб захисту права, що визначений позивачем, з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Селидівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, скасування протоколу №3398 від 11.11.2017 року, зобовязання розглянути повторно заяву від 14.12.2016 року за №2472, зобовязання зарахувати кожний повний рік стажу на підземних роботах по Списку №1 до страхового стажу задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною бездіяльність Селидівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області із не зарахування кожного повного року стажу роботи на підземних роботах по Списку № 1 до страхового стажу ОСОБА_1.

3.Скасувати протокол Селидівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області. № 3398 від 11.11.2017 року та рішення б/н від 11 листопада 2017 року .

4.Зобовязати Селидівське обєднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 2472 від 14 грудня 2016 року.

5. Зобовязати Селидівське обєднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області зарахувати кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах по Списку № 1 до страхового стажу ОСОБА_1, у порядку пункту 5 частини 3 статті 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

6.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Селидівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області (; місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1; місцезнаходження: 85490, Донецька область, смт. Курахівка, вул. Маяковського, 28) понесені судові витрати з судового збору у розмірі 640,00 грн.

Повне судове рішення складено 20 березня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Чучко В.М.