Справа № 233/6535/17
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 р. Справа№233/6535/17

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії та зобовязання здійснити призначення пільгової пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі Костянтинівське ОУПФУ, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі за текстом ГУ ПФУ, відповідач-2) про визнання незаконним та скасування рішень від 10.11.2017 року № 44-314 та від 21.11.2017 року про відмову у призначенні пільгової пенсії та зобовязання здійснити призначення пільгової пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач має загальний трудовий стаж понад 30 років, а тому звернувся із відповідною заявою до відповідача-1 про призначення йому пенсії на пільгових умовах. Однак, відповідачами 10.11.2017 року та 21.11.2017 року було відмовлено позивачу у задоволенні його заяви, що стало підставою для його звернення до суду. Позивач вказує, що його пільговий стаж підтверджується записами у трудовій книжці та довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії. Тому позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ПФУ від 10.11.2017 року № 44/314 та рішення Костянтинівського ОУПФУ від 21.11.2017 року про відмову у призначенні пільгової пенсії та зобовязання здійснити призначення пільгової пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року відкрито провадження у справі № 233/6535/17, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачам у пятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

26 лютого 2018 року від представника відповідача-2 надійшов відзив на позов, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що законодавство передбачає можливість підтверджувати пільговий стаж винятково первинними документами за час виконання роботи особи. Первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Однак, в трудовій книжці позивача не зазначено в яких умовах він працював і чи виконував встановлені норми обслуговування, тому такі відомості повинні бути підтверджені уточнюючими довідками. Разом з тим, заявник звернувся за підтвердженням стажу роботи у вересні 2016 року та надав довідки, які виписані більш ранньою датою, тому вони підлягають перевірці з урахуванням вимог п. 4.2 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1. Орган, що призначає пенсію, має право перевіряти обґрунтованість видачі наданих заявником документів. Однак, перевірити надану позивачем довідку №39 від 09.09.1996 року за період роботи з 22.09.1992 по 26.09.1995 на посаді електрозварника ручного зварювання в Ремонтно-будівельно-монтажному управлінні № 4 тресту «Днепрхімремонт» не вбачається можливим, оскільки відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження» місто Донецьк входить до зазначеного переліку. Проте, перевірка є необхідною, оскільки відповідно до зазначеної довідки фактично відпрацьована за списком № 1 пільгова робота складає 1 рік та 10 місяців. Крім того, в довідці не зазначено, на яких посадах працював позивач та чи виконував він відповідні роботи протягом повного робочого дня, а додаткові документи, які б підтверджували факт роботи повний робочий день, позивачем не надані. А тому, підстав для зарахування відповідного стажу, як пільгового, відсутні.

Також, відповідач-2 у відзиві на позов зазначив, що звертає увагу на позовні вимоги щодо зобовязання Головного управління призначити пільгову пенсію та зазначає, що Головне управління не має повноважень щодо призначення пенсії позивачу, натомість такими повноваженнями наділені управління в районах, містах, районах у містах, а також обєднані управління Пенсійного фонду України за місцем проживання (перебування) особи, яка досягла пенсійного віку.

06 березня 2018 року від представника відповідача-1 надійшов відзив на позов, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно наданих позивачем документів, страховий стаж позивача склав 30 років 05 місяців 22 дні, в тому числі пільговий стаж по Списку №1 та по Списку №2 складає 00 років 00 місяців 00 днів. На момент звернення відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 28.08.2017 року звернувся до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

21 листопада 2017 року Рішенням Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу по Списку №2 (12 років 06 місяців), а право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач за наявними документами набуде при досягненні 60 років (а.с. 16-18).

Приймаючи вказане рішення, Костянтинівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виходило з того, що рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.11.2017 року № 44/314 позивачу відмовлено в підтвердженні періоду роботи на пільгових умовах:

1.За Списком № 1 з 22.09.1992 року по 26.09.1995 року на посаді електрозварника ручного зварювання на Костянтинівському будівельно-монтажному управлінні №4 тресту «Днепрхімремонт» у звязку з відсутністю можливості здійснення перевірки обґрунтованості видачі наданих документів;

2.За Списком № 2 з 18.11.1982 року по 17.09.1992 року на посаді електрозварника ручного зварювання в Костянтинівському державному заводі «Автоскло» ім. К.Т. Бондарєва у звязку з відсутністю можливості здійснення перевірки обґрунтованості видачі наданих документів.

Разом з тим, періоди з 18.01.1999 року по 31.12.2005 року, з 16.01.2006 року по 09.06.2006 року, з 10.07.2006 року по 22.12.2006 року, з 20.01.2007 року по 03.03.2008 року на посаді електрозварника ручного зварювання в ТОВ «Промбуд 1» та з 08.11.2016 року по 05.07.2017 року на посаді електрозварника ручного зварювання в ТОВ «Росошанське монтажне управління» не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №2 у звязку з відсутністю відомостей про проведення атестації робочих місць на підприємстві.

При цьому, як вбачається з трудової книжки від 30.07.1980 року БТ-І №5069360, виданої на імя ОСОБА_1, позивач був прийнятий на Костянтинівський завод «Автоскло» на посаду електрозварника ручного зварювання 18.11.1982 року та звільнений по переводу в РСМУ 4 треста «Днепрхімремонт» 17.09.1992 року; з 22.09.1992 року прийнятий на посаду електрозварника ручного зварювання на Костянтинівське будівельно-монтажне управління №4 тресту «Днепрхімремонт» та звільнений за власним бажанням 01.10.1995 року; з 18.01.1999 року по 31.12.2005 року, з 16.01.2006 року по 09.06.2006 року, з 10.01.2006 року по 22.12.2006 року, з 20.01.2007 року по 03.03.2008 року працював на посаді електрозварника ручного зварювання у Закритому акціонерному товаристві «Промстрой 1» (а.с. 10-12).

У трудовій книжці від 08.11.2016 року ТК-V №6376555, виданої на імя ОСОБА_1, містяться записи про його прийняття на посаду електрозварника ручного зварювання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росошанське монтажне управління» з 08.11.2016 року, трудовий договір розірвано за ініціативою працівника 05.07.2017 року (а.с. 14).

Згідно довідки №617 про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої заводом «Автоскло ім. К.Т. Бондарєва» на підставі особових рахунків за 1983-1987 роки, заробітна плата позивача, яка враховується при обчисленні пенсії, склала 0,00258 грн., відповідно до довідок, виданих Закритим акціонерним товариством «Промстрой 1» від 23 квітня 2008 року, заробітна плата позивача відповідно до довідки № 14 склала 41 854,69 руб., довідки № 15 44 865,69 руб., довідки № 16 68 899,14 руб., довідки № 17 73 045,98 руб., довідки № 18 78 183,74 руб., довідки № 19 84 850,01 руб. та довідки № 20 23 758,06 руб. (а.с. 21, 30-36).

Як вбачається з довідки від 18.03.2009 року № 40/12 державному підприємству «Завод «Автоскло» присвоєно імя ОСОБА_2 (а.с. 22).

Довідкою від 18.03.2009 року №40/12 про підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої на імя ОСОБА_1, підтверджено, що особа працювала повний робочий день на Костянтинівському заводі «Автоскло ім. К.Т. Бондарєва» з 18.11.1982 року по 18.09.1992 року (а.с. 20).

З наданої позивачем архівної довідки від 28.08.2017 року №05-01-31/221 вбачається, що архівний відділ Костянтинівської міської ради повідомляє, що документи з кадрових питань (особового складу) Костянтинівського заводу «Автоскло ім. К.Т. Бондарєва» на державне зберігання в архів не надходили, разом з тим, здійснено крадіжку архіву підприємства-банкрута, по факту якої порушена карна справа (а.с. 19).

В наказі від 25 липня 1994 року № 411 «Про підсумки атестації робочих місць» з переліком робочих місць, професій та посад, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1,2 значиться посада електрозварник ручного зварювання, яку займав позивач (а.с. 23-24).

Відповідно до картки атестації робочого місця по умовам праці № 91 посади електрозварника ручного зварювання, роботодавця Товариства з обмеженою відповідальністю «Росошанське монтажне управління», з якою позивач ознайомився 10.11.2016 року, робоче місце атестовано з комплексною оцінкою умов праці «не відповідає державним нормативним вимогам охорони праці» (а.с. 25-27).

Довідкою № 03 від 20 січня 2017 року, яка уточнює особливий характер роботи або умов праці, необхідні для призначення дострокової трудової пенсії за віком, підтверджено, що позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промстрой 1» з 18.01.1999 року по 31.12.2005 року, з 16.01.2006 року по 09.06.2006 року, з 10.07.2006 року по 22.12.2006 року, з 20.01.2007 року по 03.03.2008 року (а.с. 39). Довідкою № 72 від 05 липня 2017 року, яка уточнює особливий характер роботи або умов праці, необхідні для призначення дострокової трудової пенсії за віком та підтверджуюча постійну занятість в особливих умовах праці підтверджено, що позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Росошанське монтажне управління» повний робочий день при 5-ти денному робочому тижні з 08.11.2016 року по 05.07.2017 року (а.с. 28).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірними є питання підтвердження стажу роботи позивача на пільгових умовах:

- протягом 22.09.1992 року 26.09.1995 року на посаді електрозварника ручного зварювання на Костянтинівському будівельно-монтажному управлінні № 4 тресту «Днепрхімремонт», та з 18.11.1982 року по 17.09.1992 року на посаді електрозварника ручного зварювання на Костянтинівському державному заводі «Автоскло» ім. К.Т. Бондарєва, у звязку із відсутністю можливості здійснення перевірки обґрунтованості виданих документів, оскільки припинена реєстрація цих підприємств;

- протягом 18.01.1999 року по 31.12.2005 року, з 16.01.2006 року по 09.06.2006 року, з 10.07.2006 року по 22.12.2006 року, з 20.01.2007 року по 03.03.2008 року на посаді електрозварника ручного зварювання в ТОВ «Промбуд-1» (Російська Федерація) та з 08.11.2016 року по 05.07.2017 року на посаді електрозварника ручного зварювання в ТОВ «Росошанське монтажне управління (Російська Федерація), оскільки в наданих довідках відсутня інформація про проведення атестації робочих місць.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обовязком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За п. «б» ст.13 Закону 1788 слідує, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи в тому числі працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

З п.2 Прикінцевих положень Закону 1058 вбачається, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі за текстом Закон 1788).

За ст.1, п. 1 ст. 24 Закону 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У відповідності до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обовязково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На підставі п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Постановою Правління Пенсійного фонду від 10.11.2006 року №18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років. Вказаний Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Таким чином, основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка.

З трудової книжки позивача та наданих довідок (а.с. 10-11, 20-21) вбачається, що він протягом 22.09.1992 року 26.09.1995 року працював на посаді електрозварника ручного зварювання на Костянтинівському будівельно-монтажному управлінні № 4 тресту «Днепрхімремонт», та з 18.11.1982 року по 17.09.1992 року на посаді електрозварника ручного зварювання на Костянтинівському державному заводі «Автоскло» ім. К.Т. Бондарєва, а отже юридичний факт роботи позивача протягом вказаних періодів часу на вказаних посадах та підприємствах є підтвердженим належними та допустимими доказами.

Суд не приймає доводів відповідача про неможливість підтвердження стажу роботи позивача на пільгових умовах у звязку із відсутністю можливості здійснення перевірки обґрунтованості виданих документів, оскільки припинена реєстрація Костянтинівського будівельно-монтажного управління № 4 тресту «Днепрхімремонт» та Костянтинівського державного заводу «Автоскло» ім. К.Т. Бондарєва, оскільки:

1)наданими документами та довідками підтверджується робота позивача протягом 22.09.1992 року 26.09.1995 року працював на посаді електрозварника ручного зварювання та з 18.11.1982 року по 17.09.1992 року на посаді електрозварника ручного зварювання;

2)факт припинення реєстрації підприємств та втрати ними документів та/або не передання їх до архівних установ не залежить від волі працівника і на ці обставини останній ніяк не може впливати, а за даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за збереження документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

До того ж, згідно з ч.3 ст.44 Закону 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідач не скористався наданим йому правом та такі дії не виконав.

Таким чином, дії відповідача в частині не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду праці у Костянтинівському будівельно-монтажному управлінні № 4 тресту «Днепрхімремонт» та Костянтинівському державному заводі «Автоскло» ім. К.Т. Бондарєва не ґрунтуються на наявних у справі письмових доказах та приписах діючого законодавства, а отже є протиправними.

Відмову відповідача у підтверджені періоду роботи на пільгових умовах за Списком №2, зокрема з 18.01.1999 року по 31.12.2005 року, з 16.01.2006 року по 09.06.2006 року, з 10.07.2006 року по 22.12.2006 року, з 20.01.2007 року по 03.03.2008 року на посаді електрозварника ручного зварювання в ТОВ «Промбуд-1» (Російська Федерація) та з 08.11.2016 року по 05.07.2017 року на посаді електрозварника ручного зварювання в ТОВ «Росошанське монтажне управління» (Російська Федерація), оскільки в наданих довідках відсутня інформація про проведення атестації робочих місць, суд також вважає необґрунтованою з огляду на таке.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Разом з цим, виходячи з територіального принципу дії нормативно-правових актів, вказані правові акти діють на території України, а протягом 1999 2008, та 2016 - 2017 років позивач працював на території Російської Федерації, що не є спірним.

При цьому, за даних спірних правовідносин необхідно керуватися Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Як слідує зі ст. 1 наведеної Угоди пенсійне забезпечення громадян учасників цієї угоди здійснюється по законодавству держави, на території якої вони проживають.

За ст. 6 цієї ж Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якого з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу.

А отже, вказаною угодою не встановлено додаткових умов для призначення пенсій на пільгових умовах, окрім наявності відповідного трудового стажу.

Більш того, позивачем надані відповідні довідки, з яких вбачається, що посада, яку виконував позивач у ТОВ «Росошанське монтажне управління» та ТОВ «Промбуд-1», та характер роботи, відносяться до Списку №2.

Таким чином, відповідачем неправомірно не підтверджено період роботи позивача на пільгових умовах за Списком №2, зокрема, з 18.01.1999 року по 31.12.2005 року, з 16.01.2006 року по 09.06.2006 року, з 10.07.2006 року по 22.12.2006 року, з 20.01.2007 року по 03.03.2008 року на посаді електрозварника ручного зварювання в ТОВ «Промбуд-1» (Російська Федерація) та з 08.11.2016 року по 05.07.2017 року на посаді електрозварника ручного зварювання в ТОВ «Росошанське монтажне управління» (Російська Федерація)

Щодо позовної вимоги з приводу зобовязання Костянтинівського ОУПФУ та ГУ ПФУ призначити позивачу пенсії за віком по Списку № 2 з 28.08.2017 року, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом з цим, у відповідності до ст. 81 Закону 1788 призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Отже, правовідносини із призначення пенсій відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження пенсійного органу.

Таким чином, позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню у спосіб зобовязання відповідачів повторно розглянути заяву позивача про призначення їй пенсії з урахуванням висновків суду першої інстанції.

Наведена позиція підтверджується судовою практикою Донецького апеляційного адміністративного суду, в тому числі у справах: №233/3831/17 (постанова від 7 лютого 2018 року, колегія суддів: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., Міронова Г.М.), № 233/3573/17 (постанова від 7 лютого 2018 року, колегія суддів: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., Міронова Г.М.).

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідачі діяли з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушили вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

А отже, спірні рішення від 10.11.2017 року та від 21.11.2017 року не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, а тому є незаконними, необґрунтованими і підлягають скасуванню.

Додатково до наведеного суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідачі суду не надали, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у спосіб захисту права, що визначений позивачем, з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії та зобовязання здійснити призначення пільгової пенсії задовольнити частково.

2. Визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.11.2017 року № 4/314.

3. Визнати незаконним рішення Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21.11.2017 року.

4. Зобовязати Красноармійське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області та Головне управління Пенсійного фонду у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2017 року, з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому судовому рішенні.

5. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Костянтинівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; місцезнаходження: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1; місцезнаходження: 85110, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. А. Невського, 34-14) понесені судові витрати з судового збору у розмірі 640,00 грн.

Повне судове рішення складено 20 березня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Чучко В.М.