Справа № 699/114/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 699/114/17 Суддя (судді) першої інстанції: Синиця Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року (дата виготовлення повного тексту невідома) у справі за позовом ОСОБА_2 до Городищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління Городищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі - відповідач), в якому просила суд:

- визнати незаконними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті призначеної пенсії за віком за період з 01 червня 2015 року по 06 жовтня 2016 року;

- зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_2 належну щомісячну державну пенсію, призначену за віком, за період з 01 червня 2015 року по 06 жовтня 2016 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 31 травня 2014 року ОСОБА_2 була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та виплачувалася до 01.04.2015 року.

Виплата зазначеної пенсії була призупинена з 01.04.2015 року на підставі Закону України №213-УІІІ від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у зв'язку з тим, що позивач працювала на посаді судді.

Постановою Верховної Ради України №1600-УІІІ від 22.09.2016 «Про звільнення суддів» ОСОБА_2 звільнено з посади судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області за заявою про відставку.

Наказом в. о. голови Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області №26-0/С від 06.10.2016 року, позивача відраховано зі штату Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з 05.10.2016 року.

Після звільнення відставку з 06.10.2016 року позивачу поновлено виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з 10.10.2016 року ОСОБА_2 призначено довічне грошове утримання на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

10.01.2017 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області (правонаступником якого є Городищенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області) із заявою, в якій просила виплатити пенсію за період з 01.06.2015 року по 06.10.2016 року.

Листом від 27.01.2017 №525/02 управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області позивача було повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку та виплати пенсії з посиланням на Закон України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та Закон України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана відмова відповідача у перерахунку та виплаті пенсії є законною та обґрунтованою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість такого висновку суду, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-VIII від 02 березня 2015 року, яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням внесених змін вказана стаття передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

В подальшому абзац другий частини першої статті 47 цього Закону у редакції Закону України від 24.12.2015 р. N 911-VIII викладено у наступній редакції:

тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З аналізу наведених положень Закону вбачається, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач у спірний період, в тому числі з 01.04.2015 по 06.10.2016 працювала на посаді, та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Колегія суддів враховує доводи позивача щодо того, що частиною 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII передбачено, що «У разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Неприйняття спеціальних Законів до 1 червня 2015 року, щодо призначення всіх пенсій, автоматично скасовує всі норми щодо пенсійного забезпечення зазначених осіб, зокрема тих, які мали право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому з цієї дати виплата пенсії повинна бути поновлена.

За такого нормативного регулювання, наявні правові підстави для поновлення виплати пенсії за період з 01.06.2015 по 06.10.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджується, що вперше із заявою про поновлення виплати пенсії з 01.06.2015 позивач звернулася до управління 10.01.2017, на яку отримала відповідь листом від 27.01.2017.

З викладеного, вбачається, що про порушення свої прав позивач повинна була дізнатися 01.06.2015 (неприйняття спеціальних Законів).

Позовну заяву подано 20.02.2017, тобто із пропуском встановленого КАС України шестимісячного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, на думку колегії суддів, такий позов має бути розглянуто у межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Частинами 1 та 2 ст. 100 КАС в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 102 КАС пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Позивач клопотання про поновлення процесуального строку із обґрунтуванням поважності причин його пропуску, підтверджених доказами, суду не надала, поряд із цим, колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи відсутність правових підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду, позовні вимоги за період з 01.06.2015 по 19.08.2016 підлягають залишенню без розгляду.

Щодо позовних вимог, починаючи з 20.08.2016, колегія суддів виходить з такого.

Станом на 19.08.2016 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було змінено (редакція 24.12.2015 р. N 911-VIII, що набрала чинності з 01.01.2016).

В такій редакції зазначена стаття передбачала, що у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З огляду на викладене, правові підстави для задоволення вимог позивача у цей період відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції вирішив справу при неправильному застосуванні норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині із залишенням позовних вимог в частині без розгляду.

Керуючись статтями ст.ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року скасувати в частині про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_2 до Городищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області за період з 01.06.2015 року по 19.08.2016 року.

Вимоги адміністративного позову ОСОБА_2 до Городищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області за період з 01.06.2015 року по 19.08.2016 року залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Повний текст постанови складено 22.03.2018