Справа № 331/7094/17
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2018-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

03.03.2018 2а/331/9/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2018 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний м. Запоріжжя області у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.

за участю секретаря Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 УПП в м. Запоріжжя ДПП, рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в якому вказує на те, що на підставі, постанови АА № 651001 від 01.10.2017 року вона притягнута до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Матеріали адміністративної відповідальності стосовно неї було розглянуто інспектором роти № З УПП в м. Запоріжжя ДПП, рядовим поліції ОСОБА_2.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, інспектор встановив, що «01.10.2017 року о 13.50 гр. ОСОБА_1 залишила свою дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 біля другого під'їзду буд. 53-а по вул. Новокузнецькій без нагляду в результаті чого дитина змерзла, чим ухилилася від виконання, передбачених ст. 150 СК України обов'язків щодо виховання свого малолітнього сина».

При винесенні постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності не були з'ясовані всі обставини, які мають значення для повного та об'єктивного розгляду справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 255 КУпАП складання протоколів про правопорушення, передбачених ст. 184 КУпАП мають право складати органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Причиною втручання Національної поліції у стосунки позивача з дитиною був виклик Національної поліції її колишнім чоловіком - ОСОБА_4.

Після розпаду родини у квітні 2017 року між нею та її колишнім чоловіком склалися неприязнені стосунки, останній погрожував тим, що створить їй багато проблем, які вона довго буду вирішувати. ОСОБА_4 не розуміє необхідності вирішувати питання виховання спільного сина разом та створення між батьками дитини нормальних відносин. ОСОБА_4 постійно втручається у виховання сина, принижуючи її авторитет, підкреслюючи, що всі її прохання та вимоги як матері дитини можливо не виконувати. Внаслідок чого, син може не реагувати на її прохання зробити уроки або поскладати свої речі, у разі її наполягання на цьому телефонує своєму батьку та скаржиться, що мати його ображає. Вона ніколи не перешкоджала спілкуванню сина з батьком, оскільки вважає, що дитині потрібні як мати так і батько. Але під час спілкування ОСОБА_4 намагається зменшити її авторитет, як матері.

Внаслідок непростої ситуації в родині, 01.10.2017 року вона з сином посварилися і запропонувала відвезти його до батька. Перед виїздом, вона зателефонувала ОСОБА_4 і попередила про приїзд, але останньому було це незручно. Виключно у виховних цілях, для збереження свого авторитету, вона, разом зі ОСОБА_5, на її автомобілі відвезли сина до його батька, але останнього не було вдома. Вважаючи, що він скоро під'їде, вона залишила сина біля під'їзду чекати батька. Вона та ОСОБА_5 були неподалік. ОСОБА_5 проводила бесіду з її сином, намагалася його заспокоїти та пояснити, що потрібно поважати та слухатися не тільки батька, але й матір. Дитина була залишена сама протягом 10-15 хвилин. Коли вона підійшла до під'їзду, то вже не побачила там свого сина, який телефоном їй пояснив, що знаходиться у автомобілі поліції. Після чого їх запросили проїхати до Комунарського РО, де її було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме -ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей , внаслідок невиконання батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 СК України.

Стаття 150 СК України передбачає наступні обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

1. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов'язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

В постанові жодним чином не зазначено, які саме батьківські обов'язки вона не виконувала.

В порушення ст. 251 КУпАП не було зібрано всі докази по справі, внаслідок чого справа була вирішена не на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це передбачено ст.. 252 КУпАП, а виключно з обвинувальним уклоном.

При притягненні її до адміністративної відповідальності не було опитано особу, яка викликала поліцію - ОСОБА_4, співробітники поліції задовольнилися спілкуванням з останнім виключно за допомогою телефонного зв'язку.

При розгляді справи були порушенні її права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, право на захист.

Вважає, що зазначені порушення при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення були допущені, оскільки вказана справа була розглянута особою, яка не мала спеціальних знань, необхідних для належного розгляду справи.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 184 КУпАП, але у ч. 2 цієї статті зазначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Вказаною нормою не передбачено право кожного рядового поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАІЇ України вона не визнає категорично, оскільки належним чином виконує свої батьківські обов'язки, піклується про свого сина, в тому числі і про його моральний розвиток.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову інспектора роти № З УПП в м. Запоріжжя ДПП, рядовим поліції ОСОБА_2 АА № 651001 від 01.10.2017 року.

В судовому засіданні представник позивач та його представник наполягали на задоволенні позову.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідач інспектор роти № З УПП в м. Запоріжжя ДПП, рядовий поліції ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про час та місце судових засідань, призначених на 08.11.2017 р.,19.12.2017 р., 09.02.2018 р.,03.03.2018 р., що підтверджується відмітками на повідомленні про поштове відправлення. Про причину неявки суд не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути справу без її участі.

Заслухавши пояснення представника позивача та його представника, вивчивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.-ч. 2,5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування вимог надано суду копію оскаржуваної постанови серії АА № 651001 від 01.10.2017 року, згідно з якою позивач притягнута до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП. В постанові зазначено, що 01.10.2017 року о 13.50 гр. ОСОБА_1 залишила свою дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 біля другого під'їзду буд. 53-а по вул. Новокузнецькій без нагляду в результаті чого дитина змерзла, чим ухилилася від виконання, передбачених ст. 150 СК України обов'язків щодо виховання свого малолітнього сина.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила суду, що 01.10.2017 року у її приятельки ОСОБА_1 виник конфлікт з її колишнім чоловіком ОСОБА_4 з приводу виховання сина На належному їй автомобілі разом з ОСОБА_1 вони відвезли її сина ОСОБА_6 до буд. 53-а по вул. Новокузнецькій, щоб за попередньою домовленістю передати його ОСОБА_4 ОСОБА_3 сидів на лавочці біля підїзду та чекав батька. Вона разом з ОСОБА_1 знаходилась біля сусіднього підїзду, ОСОБА_3 постійно знаходився в полі їх зору, на одинці його вони не залишали.

Відповідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 184 КУпАП, але у ч. 2 цієї статті зазначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідач по справі - інспектор роти № З УПП в м. Запоріжжя ДПП, рядовий поліції ОСОБА_2 до суду не зявилась, доказів на підтвердження того, що вона має спеціальне звання, відповідно до покладених на неї повноважень щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, суду не надала

Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи здобуті в судовому засіданні письмові докази, покази свідка, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Скасувати постанову серії АА № 651001 від 01.10.2017 року щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.В. Антоненко