Справа № 823/2227/17
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року справа № 823/2227/17

11 годин 50 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 823/2227/17

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 18000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) [представник позивача не прибув]

до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 10601, ) [представник відповідача 1 не прибув], Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036, ) [представник відповідача 2 не прибув]

про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, прийняв рішення.

ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Черкаській області, просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у разі втрати працездатності у зв'язку із отриманням інвалідності через травму, пов'язану із виконанням службових обов'язків та поверненні матеріалів без права на виплату до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області;

- скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України від 18.11.2017 №15/2-4056 щодо відсутності права на призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги;

- зобов'язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області повторно подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та відповідний пакет документів щодо можливості призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 №850;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в більшому розмірі, а саме: 335 525 грн. у зв'язку з встановленням II групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 №850 та ст.23 Закону України «Про міліцію».

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.06.2017 позивач звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Проте, повідомленням від 27.11.2017 із додатком, відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням інвалідності та повернуто подані матеріали, як такі, що не відповідають вимогам законодавства, з інформуванням про те, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, за умовами п.4 Порядку, а тому у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі. Позивач зазначає, що відмова МВС України у виплаті ОГД від 18.11.2017 фактично є рішенням, актом індивідуальної дії, що породжує певні правові наслідки щодо невиплати позивачеві передбаченої законодавством одноразової грошової допомоги. Представник позивача у судове засідання не прибула, звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач 1 позов не визнав, 15.02.2018 подав до суду відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що у зв'язку із внесеними змінами до ст.23 Закону України «Про міліцію» згідно із законом від 13.02.2015 № 208-VIII (щодо виплати одноразової грошової допомоги) КМУ 21.10.2015 прийнято постанову № 850, якою затверджений новий Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850) та встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 № 208-VIІI «Про внесення змін до ст.23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою КМУ від 12.05.2007 № 707. Відповідно до п.4 Порядку № 850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги у більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Згідно виписки МСЕК від 02.06.2017 позивачу під час огляду встановлено другу групу інвалідності у звязку з травмою, повязаною з виконанням службових обовязків. З часу первинного огляду, яким встановлена втрата працездатності (20.10.2004) та повторним оглядом (02.06.2017), яким встановлено 2 групу інвалідності, минуло близько 13 років. За таких умов немає правових підстав для здійснення виплат одноразової грошової допомоги позивачу згідно з Порядком № 850. Представник відповідача 1 свого представника у судове засідання не направив, причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідач 2 позов не визнав, 15.02.2018 подав відзив на позовну заяву де зазначив, що виплату одноразової грошової допомоги при повторних оглядах МСЕК обмежено законодавцем терміном 2 роки. Оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, тому підстав для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови № 850 від 21.10.2015 немає. Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням у іншому судовому засіданні у Київському апеляційному адміністративному суді.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. КАС України (п.2 ч.2 ст.205) встановлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави першої неявка у судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Суд не визнає поважною причиною неявки у судове засідання з огляду на участь представника відповідача 2 у іншому судовому засіданні, оскільки орган публічно-владних повноважень (Ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області) не надав докази, що позбавлений можливості направити у судове засідання іншого повноважного представника. Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, доводи учасників, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

18.06.2004 у період проходження служби при виконання службових обовязків позивач отримав травму у вигляді пошкодження лівого гомілково-ступеневого суглобу, що підтверджується записом в медичній картці хворого, Актом від 18.06.2004 розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (а.с.46-47) та Актом від 10.04.2012 про нещасний випадок за формою Н1 (а.с.48-49). Відповідно до довідки Обласної МСЕК Серії А-1, №8 від 20.10.2004 було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 15% у звязку із травмою, повязаною із виконанням службових обовязків в ОВС (а.с.52). 31.05.2005 страховою компанією «Оранта» позивачеві виплачено страхову суму 1275 грн. за втрату працездатності у розмірі 15% (а.с.57).

29.04.2014 військово-лікарською комісією УМВС України в Черкаській області здійснено медичний огляд, за результатами якого складено Свідоцтво про хворобу №226 та визнано позивача непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час (а.с.54-55).

30.04.2014 відповідно до Наказу №101 о/с позивача звільнено із ОВС в запас ЗС України за пунктом 64 «А» (за віком) Положення (а.с.56).

01.06.2017 за результатами огляду МСЕК позивачеві встановлено 2 групу інвалідності у зв'язку із травмою, повязаною з виконанням службових обовязків та визначено ступінь втрати працездатності у розмірі 75% (а.с.51).

26.06.2017 позивач звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги.

27.11.2017 позивачеві надійшло повідомлення від відповідача 1 з копією листа МВС від 18.11.2017 за № 15/2-4056, де зазначено, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років і за умовами пункту 4 Порядку позивач не має права на отримання грошової допомоги у більшому розмірі. Матеріали було повернуто, як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Згідно з ч.6 ст.23 Закону № 565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ визначає Порядок № 850. Відповідно до п.7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України). Порядком № 850 (п.8) передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в п.6 або п.7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції. Обов'язок подання висновку до МВС України щодо виплати грошової допомоги Порядком № 850 покладається саме на керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, в даному випадку - на ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області. Отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись п.8 Порядку № 850, ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області, направила висновок та інші документи, перелік яких визначений Порядком № 850, до МВС України для прийняття рішення. Відповідно до п.9 Порядку № 850 МВС у місячний строк після надходження зазначених у п.8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, після надходження передбачених Порядком документів на МВС України покладається обов'язок прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Судом встановлено, що відповідачем 1 не прийнято за результатом розгляду документів про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, жодного із зазначених вище рішень, чим порушено п.9 Порядку № 850, оскільки листом від 18.11.2017 № 15/2-4056 повернуто ліквідаційній комісії УМВС України в Черкаській області матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, як такі, що не відповідають вимогам законодавства (а.с.75).

Спосіб, у який УМВС України розглянуто заяву та документи про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності та здійснено реагування (інформування, повернення матеріалів заявнику) Департаментом фінансово-облікової політики МВС України у відповідь на звернення позивача ні Законом № 565-ХІІ, ні Порядком № 850 не передбачено.

Наказом МВС України від 22.12.2015 №1607 затверджено Положення про Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України. Серед основних завдань Департаменту є: організація фінансового забезпечення діяльності системи МВС, організація оплати праці та соціальних виплат, а серед функцій, зокрема здійснення управління фінансовими ресурсами бюджетних установ та організацій системи МВС.

Згідно Порядку № 850 (п.14) призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоровю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги. У разі відмови особа має бути повідомлена із зазначенням мотивів відмови.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про скасування рішення МВС України від 18.11.2017 №15/2-4056 щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України, а відмови протиправною задоволенню не належать, оскільки відповідачем рішення, у спосіб передбачений законом, щодо призначення чи відмови у призначенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідачем 1 не приймалося.

З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Позивач просить скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України від 18.11.2017 №15/2-4056 (а.с.10, 45, 75), проте надано лист на адресу відповідача 2 з інформацією про повернення матеріалів ОСОБА_1 як таких, що не відповідають вимогам законодавства.

Актом державного чи іншого органу є юридична форма рішень органів офіційний письмовий документ, що породжує наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів відносин. Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАСУ необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. Згідно п.19 ч.1 ст.4 КАС України правові акти індивідуальної дії рішення суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом. Лист фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій, не породжує певних правових наслідків, його висновки не мають обов'язкового характеру для позивача. Листи не можна визначити як документи, що містять норми права загальної або індивідуальної дії. Вони не можуть створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не мають обов'язкового характеру для суб'єкта, до якого вони адресовані. Листи не мають обов'язкового характеру і не набувають статусу рішення в розумінні КАС України.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду даної адміністративної справи суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог, визнавши протиправною бездіяльність МВС України з неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 щодо нарахування одноразової грошової допомоги та зобов'язавши відповідача розглянути документи Ліквідаційної комісії щодо нарахування та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти рішення (індивідуальний акт) у зв'язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України за змістом і формою, передбаченого п.9 Порядку № 850.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах особи.

Суд дійшов висновку, що вимогу позивача про зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку з установленням інвалідності другої групи та здійснити виплату зазначеної допомоги через ліквідаційну комісію Управління МВС України в Черкаській області, належить залишити без задоволення.

Як передбачено ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Судом встановлено, що МВС України і структурний підрозділ - Департамент фінансово-облікової політики, оформлюючи результати розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги листом від 18.11.2017 №15/2-4056 (без прийняття одного із визначених п.9 Порядку № 850 рішення) діяли не у спосіб, що передбачений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно КАС України (ч.1 ст.77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. Відповідно до КАС України (ч.2 ст.77) у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач 1 не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, не використав повноваження з метою, з якою це повноваження надано: не врахував вимоги п.9, п.14 Порядку № 850, повертаючи Ліквідаційній комісії матеріали за зверненням ОСОБА_1 як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково: визнати протиправною бездіяльність МВС України з не прийняття рішення стосовно заяви ОСОБА_1 щодо нарахування одноразової грошової допомоги та зобов'язати МВС України розглянути документи Ліквідаційної комісії у зв'язку з установленням інвалідності 2 групи та прийняти рішення відповідно до законодавства щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України. Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку з установленням інвалідності 2 групи та здійснити виплату зазначеної допомоги через ліквідаційну комісію Управління МВС України в Черкаській області, суд зазначає про те, що такі вимоги без розгляду у встановленому порядку заяви ОСОБА_1 і документів Ліквідаційної комісії щодо нарахування та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняття рішення (індивідуальний акт) є передчасними.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що є спроможним запобігти виникненню / продовженню порушенню та виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Якщо суть вимоги особи повязана з майновим правом/інтересом, особа може вважатися такою, яка має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Верховний Суд у рішенні від 30.01.2018 К/9901/2186/17 (71911150) за подібних обставин (відповідач не прийнявши за результатом розгляду документів про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, жодного з зазначених рішень, всупереч пункту 9 Порядку № 850, листом від 19.05.2017 повернув ліквідаційній комісії УМВС України в Хмельницькій області матеріали на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без розгляду) зазначив: спосіб, у який УМВС України розглянуто заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності Законом № 565-ХІІ та Порядком № 850 не передбачений. Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 9, 14, 139, ч.3 ст.183, ст.ст. 241-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 10601, ) з не прийняття рішення стосовно заяви ОСОБА_1 щодо нарахування одноразової грошової допомоги (АДРЕСА_1, 18000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у зв'язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України.

Зобов'язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036, ) направити до Міністерства внутрішніх справ України документи для розгляду питання про можливість призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 10601, ) розглянути та прийняти рішення стосовно заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 18000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України шляхом подання до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням п.п.15.5. п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.В. Трофімова