Справа № 569/12714/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Першко О.О.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" березня 2018 р. Справа № 569/12714/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Семенець К.О.,

позивача та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "26" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенанта поліції Сапожника С.М. про визнання дій незаконними, скасування постанови серії БР №859506 від 02 серпня 2017 року , -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Інспектора роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сапожника С.М., в якому просив визнати дії відповідача щодо складання постанови серії БР №859506 від 02 серпня 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.3 ст. 122 КУпАП в розмірі 510 грн незаконними та скасувати постанову серії БР №859506 від 02 серпня 2017 року, винесену відповідачем, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.3 ст. 122 КУпАП в розмірі 510 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що дії відповідача при винесенні оскаржуваної постанови є протиправними, а притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП незаконним, оскільки 02 серпня 2017 року він не керував автомобілем марки «Тойота Камрі» з державним номерним знаком ВК2000ВІ на вул. П.Орлика в м. Києві. Зазначеним автомобілем керувала інша особа. Отже, висновок про те, що ним скоєно адміністративне правопорушення є незаконним, неправомірним, та недоведеним належними доказами. Також, при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем було порушено вимоги 268, 278, 279 КУпАП щодо ознайомлення з матеріалами справи, надання доказів та роз'яснення прав.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 26.09.2017 задоволенні позову ОСОБА_3 до Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенанта поліції Сапожника С.М. про визнання дій незаконними, скасування постанови серії БР №859506 від 02 серпня 2017 року відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов. В апеляційній скарзі зазначив, що керував автомобілем та здійснив паркування ОСОБА_5, що спростовує факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Крім того зазначив, що власником автомобіля є ОСОБА_6 Також вказав, що відповідач маючи при собі камеру, не надав до матеріалів справи відеозапису розмови між ними.

Відповідач надав суду відзив, в якому зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення. Просить відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги. При цьому вказав, що розглядаючи дану адміністративну справу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розгляд справи провести без участі представника відповідача.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 02 серпня 2017 року інспектором роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Сапожником С.М. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №859506 відносно ОСОБА_3

Як зазначено у оскаржуваній постанові, 02 серпня 2017 року в м. Київ на вул. Липська, 19/7 ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку на перехресті, на пішохідному переході та на тротуарі, де для руху пішоходів залишилось менше двох метрів, чим порушив п. 15.9. г), 15.9. ґ) та 15.10. а) ПДР України.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, постановив застосувати до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся з позовом до суду про її скасування.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов висновку, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням норм чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, підтверджено наявними у матеріалах справи доказами; стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності.

Тож суд вважав доведеною вину позивача у зазначеному вище правопорушенні. Відповідач, на думку суду першої інстанції, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п. 15.9 г) та ґ) ПДР України зупинка забороняється: на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно п. 15.10 а) ПДР України стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

За змістом ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть собою за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення передбачені частиною другою статті 122 цього Кодексу розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зазначені норми містить і Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом МВС від 07.11.2015, № 1395.

Встановлено, що 02 серпня 2017 року інспектором роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Сапожником С.М. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №859506 без складання протоколу, та її вручено позивачу.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, вважаючи доведеною вину позивача, виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП підтверджується наданою відповідачем фотографією з місця вчинення правопорушення, та фотографій того ж самого місця, наданих позивачем, де при їх співставленні, чітко і однозначно вбачається, що транспортний засіб «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1, зупинений на пішохідному переході та перехресті вулиць П. Орлика та Липської в м. Києві біля пам'ятника П. Орлику, при цьому на тротуарі розміщена частина даного транспортного засобу, яка створює перешкоди для руху пішоходів.

Колегія суддів оцінює критично, наданий відповідачем в якості доказу фотознімок з місця вчинення правопорушення, оскільки з вказаного фотознімку не вбачається, що поліцейським була виміряна відстань між протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, а з об'єктивної точки зору дану відстань встановити неможливо.

Також судом в підтвердження вчинення позивачем правопорушення було прийнято до уваги рапорт Інспектора роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сапожника С.М., акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02 серпня 2017 року, пояснення свідків, які додані до акта.

Так, відповідно до рапорта Сапожника С.М. 02 серпня 2017 року під час перебування на ОГП в Печерському районі м. Києва в складі екіпажу був помічений транспортний засіб «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1, котрий був припаркований за адресою: М. Київ, вул. Липська, 19/7 з суттєвою перешкодою, а саме на перехресті та на пішохідному переході, де для руху пішоходів залишилось менше 2 м. Інспектори патрульної поліції відібрали 2 пояснення у громадян про створення суттєвої перешкоди для них, евакуювали даний транспортний засіб «Toyota Camry». Після деякого часу до інспекторів патрульної поліції звернувся водій даного транспортного засобу ОСОБА_3, який мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб «Toyota Camry» та посвідчення водія. Ним також було ознайомлено водія зі змістом постанови, змістом ст. 63 Конституції України, положеннями КУпАП, від надання пояснень та доказів останній відмовився, копію постанови вручено після підпису.

З наданого суду акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02 серпня 2017 року, до якого були додані два пояснення, вбачається, що Інспектор УПП в м. Києві лейтенант ОСОБА_8 у присутності свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 здійснив огляд та тимчасове затримання транспортного засобу «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1. Огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв'язку зі здійсненням стоянки на перехресті та створенням суттєвої перешкоди для інших транспортних засобів.

З пояснень свідків, які додані до акта слідує, що 02 серпня 2017 року вони стали свідками того, що автомобіль «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1, був припаркований на перехресті вул. П. Орлика та вул. Липської 19/7, чим суттєво заважав їм безпечно проїхати дане перехрестя.

При цьому суд першої інстанції відхилив доводи позивача, його пояснення та пояснення свідків позивача.

Разом із тим свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтвердив, що саме він 2 серпня 2017 року керував автомобілем позивача «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1, і саме він припаркував транспортний засіб на вул. Липська, 19/7 в м. Києві. При цьому зазначив, що після паркування віддав ключі від машини позивачу та поїхав до батька в м. Бориспіль. Також вказав, що у зв'язку з хворобою позивача, який є інвалідом ІІІ групи, неодноразово їздив з ним в якості водія.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні також підтвердив, що автомобілем позивача «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1, 02 серпня 2017 року керував саме ОСОБА_5, який припаркував автомобіль на вул. Липській, 19/7 в м. Києві.

Свідки також зазначили, що на місці, де стояв автомобіль, немає ні пішохідного переходу, ні перехрестя, там пряма вулиця, і є більше 10 м для проходу пішоходів. Крім того там були припарковані інші машини.

Колегія суддів вважає, що відхилення судом першої інстанції показань вказаних свідків є безпідставним.

Дані свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і за відмову від давання показань, а тому доводи відповідача щодо зацікавленості даних свідків у справі є безпідставними.

Вказаними обставинами спростовується твердження відповідача щодо дотримання ним вимог закону при притягненні позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідач, на якого відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов'язок довести правомірність прийнятого ним рішення, не спростував даних обставин та не довів суду факт керування 02.08.2017 саме позивачем автомобілем «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1, та паркування його на перехресті вул. П. Орлика та вул. Липської 19/7, тобто вчинення ним правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.

Зазначене порушення безумовно є правовою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Суд першої інстанції не врахував зазначених обставин та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені позову.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи, а оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "26" вересня 2017 р. скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправними дії Інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенанта поліції Сапожника С.М. щодо складання постанови серії БР №859506 від 02 серпня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Постанову про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №859506 від 02 серпня 2017 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.3 ст.122 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "19" березня 2018 р.