Справа № 2а/1770/4704/12
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

20 березня 2018 року

справа №2а/1770/4704/12

адміністративне провадження №К/9901/760/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівному Рівненської області Державної податкової служби на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2013 року у складі судді Зозулі Д.П. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2013 року у складі колегії суддів Капустинського М.М., Євпак В.В., Мацького Є.М. у справі №2а-/1770/4704/2012 за позовом Приватного підприємства «Рівнебудпостач» до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

У С Т А Н О В И В :

У грудні 2012 року Приватне підприємство «Рівнобудпостач» (далі Підприємство, позивач, платник податків) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівне Рівненської області Державної податкової служби (далі податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкових повідомлень-рішень від 28 листопада 2012 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 25835 грн. за основним платежем та 12917 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями, з мотивів протиправності їх прийняття податковим органом.

30 січня 2013 року постановою Рівненського окружного адміністративного суду, залишеною без змін 12 березня 2013 року ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду, позов Приватного підприємства «Рівнебудпостач» задоволений повністю, скасовано податкове повідомлення-рішення від 28 листопада 2012 року № Державної податкової інспекції у м. Рівне Рівненської області Державної податкової служби.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вважають відсутнім податкове правопорушення, яке покладено податковим органом в основу прийняття спірного податкового повідомлення- рішення.

02 квітня 2013 року Державна податкова інспекція у м. Рівному Рівненської області подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог Підприємства відмовити повністю.

Відповідач посилається на порушення судами попередніх інстанцій положень пункту 198.6 статті 198 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, яке полягає у неправильному тлумаченні цих норм, а саме правила формування податкового кредиту (віднесення до його складу) виключають віднесення до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг на підставі оформлених з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу податкових накладних. Доводить склад податкового правопорушення який полягає у тому, що податкова накладна від 10 липня 2012 року №159 отримана позивачем від Товариства з обмеженою відповідальністю "Новосталь" не зареєстрована в ЄДРПН, що за позицією податкового органу виключає формування податкового кредиту на її підставі.

07 травня 2013 року позивачем подані заперечення на касаційну до Вищого адміністративного суду України, які долучені до матеріалів справи. Позивач посилається на те, що рішення судів прийняті з дотриманням вимог діючого законодавства України.

04 квітня 2013 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу.

03 січня 2018 року справу № 2а/1770/3600/2012 передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що податкове повідомлення - рішення від 28 листопада 2012 року № прийняте податковим органом на підставі акту від 12 листопада 2012 року №674/15-200/33450438 камеральної перевірки даних, задекларованих підприємством у податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2012 року.

Правовою підставою збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 25835 грн. визначенні норми пункту 198.6 статті 198 та пункту 201.10 ст.201 Податкового кодексу України. Підставою застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 12917 грн. 50 коп. наведені норми пункту 123.1 статті 123 цього Кодексу.

Податкове правопорушення полягає у завищені платником податку податкового кредиту за вересень 2012 року на 25834,52 грн., внаслідок прийняття до обліку податкової накладної від 10 липня 2012 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Новосталь» та формування на її підставі податкового кредиту.

Оцінюючи спірні правовідносини, суди попередніх інстанцій висновувалися на тому, що, Товариством з обмеженою відповідальністю "Новосталь" (контрагентом позивача) для Приватного підприємства "Рівнебудпостач" виписано податкову накладну від 10 липня 2012 року №159 на суму 155007,10грн., в тому числі податок на додану вартість у сумі 25834,52 грн., яку відображено в податковій звітності постачальника, але не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк, встановлений абзацом сьомим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. Фактично позивачем отримано податкову накладну від 10 липня 2012 року №159, у вересні 2012 року, податок на додану вартість за цією податковою накладною включений до податкового кредиту вересня 2012 року, до податкової декларації за вересень 2012 року позивачем додано заяву про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) (додаток Д8).

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що заява зі скаргою на постачальника повинна подаватися з податковою декларацією за той звітний період, у якому платник податку включив суму до складу податкового кредиту.

Право на віднесення сум до податкового кредиту відповідно до підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з підпунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг за податковими накладними, зокрема оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу.

Абзацами першим та другим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Абзацом одинадцятим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Проте, нормами податкового законодавства не визначено, в якому саме звітному податковому періоді платнику податків необхідно подавати заяву зі скаргою на постачальника, яким порушено порядок реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, тобто, у періоді фактичного здійснення господарської операції чи у періоді включення суми податку на додану вартість на підставі такої податкової накладної до складу податкового кредиту.

Відтак, норми абзацу одинадцятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків на час спірних правовідносин.

Суд вважає неприйнятним посилання відповідача на неправильне тлумачення закону судами попередніх інстанцій висновуючись на положеннях податкового принципу презумпції правомірності рішень платника податку закріпленого підпунктом 4.1.1 статті 4 та пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, за якими, у разі коли норми цього Кодексу припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівному Рівненської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2013 року у справі №2а-/1770/4704/2012 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А. Васильєва

В.П. Юрченко