Справа № 334/3238/17(2-а/334/392/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 березня 2018 рокусправа № 334/3238/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

перевіривши на відповідність вимогам КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 листопада 2017 р. у справі № 334/3238/17

за позовом ОСОБА_1

до Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2018 року апеляційну скаргу позивача залишено без руху і надано строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали надати:

- заяву про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2017 р.;

- докази сплати судового збору в сумі 960 грн.;

- вказати в апеляційній скарзі свій реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта.

До апеляційного суду повернулося поштове повідомлення про отримання позивачем копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 20 лютого 2018 року.

27.02.2018 року до апеляційного суду надійшло клопотання позивача, в якому він просить: поновити строк оскарження постанови суду від 01 листопада 2017 року; зважаючи на те, що предметом позову є захист соціальних прав, якими є право на призначення (перерахунок) пенсії за віком, звільнити позивача від сплати судового збору.

В обґрунтування зави позивач посилається на те, що постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2017 року було отримано позивачем лише 02 січня 2018 року. Апеляційну скаргу на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя було підготовлено 12 січня 2018 року. Проте, у зв'язку з закінченням роботи операційної системи в поштовому відділенні о 17:45 год., позивач не зміг направити апеляційну скаргу 12 січня 2018 року, довелось направляти апеляційну скаргу наступного дня. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

До клопотання позивач долучив уточнену апеляційну скаргу в 2-х примірниках.

Розглянувши заявлене клопотання позивача, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, необхідною умовою для звільнення позивача від сплати судового збору є не лише предмет позову, що стосується захисту соціальних прав, а й майновий стан сторони.

Позивач не надав суду доказів, що свідчать про те, що його майновий стан на час подання апеляційної скарги перешкоджав виконанню вимог до апеляційної скарги відповідно до ст. 296 КАС України в частині надання документа про сплату судового збору.

Таким чином, зазначені скаржником обставини не можуть бути підставою для задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 13 Перехідних положень КАС України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Частиною 2 ст. 186 КАС України (в редакції на час прийняття постанови суду першої інстанції) було передбачено, що апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржену постанову ухвалено у відкритому судовому засіданні без участі сторін 01.11.2017 року. Копію постанови отримано позивачем 02.01.2018 року. Апеляційну скаргу надіслано позивачем до суду першої інстанції 13.01.2018 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 186 КАС України (в редакції до 15.12.2017 р.).

В рішенні по справі "Устименко проти України" (Заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини, зокрема, вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

На думку суду, поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Наведені позивачем доводи не свідчать про неможливість оскарження ним постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку у встановлений ч. 2 ст. 186 КАС України (в редакції до 15.12.2017 р.) строк. Крім того, не надано належних доказів щодо існування обставин, які унеможливили відправлення апеляційної скарги в строк, встановлений законом.

Отже, позивач не навів суду поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приймаючи до уваги, що позивач у наданий строк не навів поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 334/3238/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 листопада 2017 року.

Керуючись ст. 299 КАС України, суд, -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 334/3238/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 листопада 2017 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги в порядку та строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов