Справа № П/811/571/17.
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2018-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року м. Кропивницький Справа № П/811/571/17.

провадження № 2-іс/811/25/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернуся до суду з вимогами до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови начальника управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області від 17.03.2017 серії ВА №0110073 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки прийнята з порушенням норм діючого законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Також, зазначив, що після того як він зупинився і пройшов габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, яким він керував - продовжив рух за своїм маршрутом, при цьому його ніхто не просив надати для перевірки тахокарту.

Крім того, вказав, що ділянкою дороги, згідно направлення на перевірку, визначено 75 км. + 812 м автомобільної дороги Н-14 Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв, а не 75 км. + 812,93 км, як зазначено у затвердженому Укртранбезпекою графіку.

Згідно письмового заперечення по суті адміністративного позову представника відповідача, оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим. Під час перевірки було зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: управління транспортним засобом при здійсненні вантажних перевезень без оформлення документів, у зв'язку з чим і було застосовано штрафну санкцію (а.с. 32-37).

Відповідно до положень ст.261 КАС України, суд вважає необхідним здійснення розгляду справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

14.03.2017 при проведенні рейдової перевірки, місце- перевірки: а/д Н-14 Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв 75 км + 812 м, відповідно до направлення на перевірку №019357 від 13.03.2017 (а.с. 16) о 13 год. 28 хв. державними інспекторами Управління у Кіровоградській області був перевірений транспортний засіб (далі - ТЗ) марки MERCEDES BENZ д.р.н. НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію ТЗ НОМЕР_3, належить ФОП ОСОБА_1, за кермом згідно посвідчення водія НОМЕР_2 перебував ОСОБА_1.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт від 14 березня 2017 року № ВА 0111621 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому вказано, що під час перевірки у позивача були відсутні документи передбачені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме не оформлена тахокарта за 14.03.2017 (а.с. 18).

Водій з актом ознайомлений, від підпису та пояснень відмовився (а.с .18).

Позивача повідомлено особисто про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с. 17).

17 березня 2017 року позивач з'явився на засідання комісії. Того ж дня, начальником Управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області ОСОБА_2 винесено постанову ВА № 0110073 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - неоформлена тахокарта за 14.03.2017, передбачена Наказом МТЗУ від 24.06.2010 № 385, що є порушенням ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с .19).

Позивач отримав зазначену постанову 17.03.2017 (а.с. 19).

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно абз. 3 ч. 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, однією з підстав відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачених ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких встановлений статтями 39, 48 вказаного Закону.

За правилами абз. 2,3, 10 п. 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок) під час проведення рейдової перевірки Укртрансінспекція перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону №2344-ІІІ; додержання водієм режиму праці та відпочинку,

П. 8 Порядку (в редакції норми, чинної на час виникнення правовідносин) передбачено, що під час проведення комплексної перевірки суб'єкта господарювання перевіряється виключно: наявність: - визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; - договору про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності; договорів на охорону автобусів під час відстою в кінцевих пунктах міжміських і міжнародних маршрутів, забезпечення водіїв місцем для відпочинку; - матеріально-технічної бази для здійснення технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів, контролю за їх технічним станом, проведення щозмінного медичного огляду водіїв. У разі відсутності власної бази та спеціалістів перевіряється наявність договорів на технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та на проведення щозмінного медичного огляду водіїв; - тахографів - контрольних пристроїв для показу чи реєстрації в автоматичному або напівавтоматичному режимі інформації про рух транспортних засобів та періоди роботи водіїв, ведення щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв на транспортних засобах, якими здійснюються міжнародні автомобільні перевезення; - документації на автостанціях і автовокзалах про присвоєння їм відповідної класності, затвердженої Державтоінспекцією схеми руху транспорту та пішоходів на їх територіях, засобів візуального і гучномовного інформування пасажирів.

Відповідно до п. 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України, затвердженого наказом Міністерства транспорта та зв'язку від 7 червня 2010 року №340 (далі - Положення №340) автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно з пунктом 6.3 Положення до набрання чинності пунктом 6.1 цього розділу водій, який керує ТЗ, що зазначений у пункті 6.1 цього розділу та не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Крім того, відповідно до пункту 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту і зв'язку від 24 червня 2010 року №385 (далі - Інструкція) водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Отже, враховуючи наявність у відповідача підстав для здійснення перевірки у водія документів та наявності в діях останнього факту вчинення правопорушення через здійснення вантажних перевезень без оформленої тахокарти за 14.03.2017, відповідачем правомірно застосовано до позивача стягнення у вигляді адміністративно-господарського штрафу.

Стосовно позиції позивача проте, що його ніхто не просив надати для перевірки тахокарту, то суд зазначає наступне.

Ненадання зазначеної тахокарти за 14.03.2017, стало підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу. 17 березня 2017 року позивач з'явився на засідання комісії, проте цієї тахокарти так і не надав, до суду теж її не надав, а тому суд вважає необґрунтованим дане твердження позивача.

Стосовно позиції позивача проте, що згідно направлення на перевірку, визначено 75 км. + 812 м автомобільної дороги Н-14 Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв, а не 75 км. + 812,93 км, як зазначено у затвердженому Укртранбезпекою графіку, то суд зазначає наступне.

Актом перевірки та постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. визначено місце вчинення порушення, а саме, а/д Н-14 Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв 75 км + 812 м, а тому вказані доводи не можуть бути підставою для скасування рішення відповідача.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судових витрат, які підлягають стягненню на користь відповідача судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун