Справа № 397/1651/17
Суддя: Савельєва О. В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/175/17
Рішення

іменем України

21 березня 2018 року Знамянський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Солонько К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знамянка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови зарахувати до її стажу половини строку навчання у вищому навчальному закладі та в здійсненні нарахування щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від розміру суддівської винагороди і в здійсненні перерахунку виплаченого з 09.08.2017 щомісячного довічного грошового утримання; зобовязати відповідача зарахувати до стажу судді, який має право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання на денній формі навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім.І.І. Мечникова, а саме 2 роки 6 місяців 20 днів, та визначити її стаж відповідно до розрахунку стажу судді, який має право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тривалістю 26 років 9 місяців 4 дні; зобовязати відповідача нарахувати та виплачувати їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; зобовязати відповідача провести перерахунок та виплатити їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% від заробітної плати, починаючи з 09.08.2017 з урахуванням раніше сплачених коштів.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 21.05.1993 її обрано суддею Олександрівського районного суду Кіровоградської області строком на 10 років. Безстроково на посаду судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області її обрано 11.09.2003. У зв'язку з поданням нею заяви про відставку, 11.07.2017 її звільнено з вказаної посади та 08.08.2017 відраховано зі штату суду. Надавши всі необхідні документи, вона 09.08.2017 звернулася до відповідача з поданням про встановлення їй щорічного довічного грошового утримання. Згідно з протоколом від 18.08.2017 №532, їй зараховано стаж 24 роки 02 місяці 15 днів та встановлено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 22528 грн. 00 коп., що становить 88% від отримуваної нею суддівської винагороди в розмірі 25600 грн. 00 коп. Таким чином, при встановленні їй щомісячного довічного грошового утримання відповідач не зарахував до стажу половину строку її навчання на юридичному факультеті в Одеському державному університеті ім.І.І. Мечникова на денній формі навчання, а саме 2 роки 6 місяців 20 днів. Вважаючи дії відповідача незаконними, вона звернулася до нього з проханням здійснити перерахунок розміру її щомісячного довічного грошового утримання та зарахувати до її стажу половину строку навчання, у звязку з чим вважати, що її суддівський стаж становить 26 років 09 місяців 4 дні, а розмір її щомісячного довічного грошового утримання встановити в розмірі 90% від розміру грошового утримання судді. Їй відмовлено в зарахуванні до стажу половини строку навчання в університеті та у визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від розміру суддівської винагороди. Вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують її права, що змусило її звернутися до суду з даною позовною заявою.

У судове засідання позивачка не з'явилася, але надіслала суду заяву, в якій підтримала свої вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, справу просила розглядати за її відсутності.

Ухвалою суду від 21.03.2018 відповідача ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області замінено на Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, надавши відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позивач перебуває на обліку в Знамянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області з 09.08.2017 та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке призначене відповідно до Закону України «По судоустрій і статус суддів» №1402-VIII. ОСОБА_1 18.10.2017 подала заяву про зарахування до стажу судді, який має право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді, половини строку навчання в університеті, проведення нарахування грошового утримання судді в розмірі 90% від грошового утримання судді, працюючого на посаді, починаючи з 09.08.2017 та виплату недоотриманого грошового утримання, починаючи з 09.08.2017. Відповідь №142 позивачці направлено 03.11.2017. Даною відповіддю їй відмовлено в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, у звязку з відсутністю підстав для такого перерахунку. За матеріалами пенсійної справи, загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 39 років 4 місяці 11 днів, у тому числі стаж роботи на посаді судді - 24 роки 02 місяці 15 днів. Статтею 137 Закону №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосудця, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії судців України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Відповідно до п.25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. В абзаці четвертому п.34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII зазначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). На день обрання ОСОБА_1 на посаду судді діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ. Відповідно до абзацу 2 пункту 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Враховуючи вище викладене, підстав для зарахування іншої діяльності до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, Законом №2862-ХІІ не передбачено. Отже, стаж роботи, що не входить до стажу роботи на посаді судді, не підлягає включенню до стажу роботи для визначення відсоткової ставки щомісячного грошового забезпечення утримання судді у відставці. Розпорядження щодо призначення розміру грошового утримання ОСОБА_1 прийнято з дотриманням діючого на час призначення грошового утримання законодавства, відповідає нормам діючого законодавства та рішенню Конституційного суду України №1-8/2016 від 08.06.2016. На підставі викладеного, представник відповідача вважає дії Знам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області по нарахуванню пенсії ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, а тому в задоволенні позовної заяви просила відмовити.

ОСОБА_1 надіслала суду відповідь на відзив, в якій вказала, що відзив відповідача на позовну заяву безпідставний, виходячи з наступного. У відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що в абзаці 2 пункту 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ зазначено, що включається до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного утримання. Однак, п.4 ст.43 Закону №2862-ХІІ доповнено абзацом 2, згідно з Законом України №4015-12 від 24.02.1994. Тобто, на час обрання її на посаду судді 21.05.1993 ще не було визначено, що саме входить до стажу роботи судді, що дає право на відставку. На день обрання її суддею діяла ч.4 ст.43 Закону №2862-ХІІ від 15.12.1992 у наступній редакції: Судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на загальних підставах. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія на загальних підставах або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді або, за його вибором, призначається пенсія на загальних підставах. За суддями, що перебувають у відставці, зберігається право на медичне обслуговування в тих медичних закладах, в яких вони перебували на обліку, право на безплатний проїзд у громадському транспорті (крім таксі). Разом з тим, згідно з ч.5 ст.4 Закону №2862-ХІІ від 15.12.1992, трудові відносини суддів (крім суддів військових судів), не врегульовані цим Законом, визначаються законодавством України про працю. В ст.258 КЗпП, яка діяла на час її обрання на посаду судді в травні 1993 року, зазначено, що пенсії працівникам і членам їх сімей призначаються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12) та інших законодавчих актів. Оскільки на день її обрання на посаду судді в травні 1993 року Законом №2862-ХІІ не визначено, що саме входить до стажу роботи судді, який дає право на відставку, тому при визначенні стажу, в силу вимог ч.5 ст.4 Закону України «Про статус суддів», необхідно керуватися Законом України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України №2356-ХІІ від 15.05.1992, де згідно з пунктом д) ст.56 було передбачено, що при призначенні пенсії за вислугу років, до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Позивачкою було надано відповідачу копію диплому ПВ №652644 та оригінал архівної довідки від 01.07.2010 за №24-01-1512, які підтверджують факт її навчання на денному відділенні юридичного факультету в Одеському державному університеті ім.І.І. Мечникова в період з 01.09.1980 по 30.06.1986, про що мається також відповідний запис у трудовій книжці. Таким чином, її стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, становить 29 років 03 місяці, що складається з трудового стажу 24 роки 03 місяці за період її роботи на посаді судді з травня 1993 року по липень 2017 року та 5 років навчання на денній формі навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету в період з вересня 1980 року по червень 1986 року, за виключенням періоду її перебування в академічній відпустці. Згідно з п.25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI. Застосування відповідачем ст.137 Закону України №1402-VIII при визначенні стажу є безпідставним, оскільки згідно з п.34 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). На підставі викладеного ОСОБА_1 просила позовну заяву задовольнити.

Представник відповідача подала суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що вважає відповідь на відзив безпідставною виходячи з наступного. По-перше, ОСОБА_1 посилається на частину 5 статті 4 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992, якою визначено, що «трудові відносини суддів (крім суддів військових суддів), не врегульовані цим законом, визначаються законодавством України про працю», а також, вона спирається на ст.258 КЗпП України, яка діяла на час обрання ОСОБА_1 на посаду судді в травні 1993 року, якою визначено, що пенсії працівникам і членам їх сімей призначаються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ та інших законодавчих актів. Представник відповідача вважає таке посилання безпідставним, оскільки умови пенсійного забезпечення суддів були передбачені ст.43 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992, а «трудові відносини суддів» зазначені в контексті частини 5 статті 4 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ - це відносини трудового розпорядку, а не пенсійного забезпечення. По-друге, в своїй відповіді на відзив ОСОБА_1 посилається на те, що «оскільки на день обрання її суддею в травні 1993 року, Законом України «Про статус суддів» було не визначено, що саме входить до стажу роботи судді, який дає право на відставку, тому при визначені стажу в силу вимог частини 5 статті 4 Закону України «Про статус суддів», необхідно керуватися Законом України «Про пенсійне забезпечення», в редакції Закону України №2356-ХІІ від 15.05.1992, де згідно з пунктом «д» статті 56 було передбачено, що при призначенні пенсії за вислугу років, до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі». Але дане твердження є помилковим, оскільки частиною 1 статті 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992 в редакції на день обрання ОСОБА_1 суддею було визначено: «Кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків». Тобто, законодавцем було чітко визначено, що лише робота на посаді судді не менше 20 років дає право на відставку. Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу, прізвище ОСОБА_1 до укладення шлюбу 01.02.1985 було Єфіменко (а.с.35). З архівної довідки від 01.07.2010 №24-01-1512 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно з 01.09.1980 по 30.06.1986 навчалася на юридичному факультеті за спеціальністю «правознавство» денної форми навчання в Одеському ордена Трудового Червоного Прапора державному університеті ім.І.І. Мечникова; академічна відпустка з 21.05.1981 по 09.02.1982 (а.с.34). Диплом серії ПВ №652644 вказаного університету ОСОБА_1 отримала 28.06.1986 (а.с.33).

Рішенням чотирнадцятої сесії Кіровоградської обласної ради народних депутатів двадцять першого скликання від 21.05.1993 №203 ОСОБА_1 обрано суддею Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.36-37). Безстроково на посаду судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Комлач О.Ф. обрано 11.09.2003, про що свідчить постанова Верховної Ради України від 11.09.2003 №1162-ІV «Про обрання суддів» (а.с.38-41). Рішенням зборів суддів Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 17.10.2016 №11 затверджено результати виборів голови Олександрівського районного суду Кіровоградської області та допущено ОСОБА_1 до виконання обовязків голови строком на три роки з 17.10.2016 (а.с.23). На підставі вказаного рішення від 17.10.2016 №11, наказом від 17.10.2016 №29-к, ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за перебування на адміністративній посаді в розмірі 10% посадового окладу судді з 17.10.2016 (а.с.24).

У зв'язку з поданням заяви про відставку, рішенням Вищої ради правосуддя від 11.07.2017 №2008/0/15-17 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області (а.с.42). Зазначене підтверджується також відомостями, що внесені до трудової книжки, зокрема, записом в трудовій книжці №18 встановлено те, що ОСОБА_1 08.08.2017 відраховано зі штату суду (а.с.29-32).

Розрахунок Олександрівського районного суду Кіровоградської області свідчить про те, що стаж судді Комлач О.Ф., який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, всього становить 26 років 9 місяців 4 дні, до нього зараховано половину строку навчання в Одеському державному університеті ім.І.І. Мечникова за спеціальністю «Правознавство» 2 роки 6 місяців 20 днів (а.с.28).

Згідно з протоколом від 18.08.2017 №532, ОСОБА_3 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області ОСОБА_1 зараховано стаж 24 роки 02 місяці 15 днів та встановлено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 22528 грн. 00 коп., що становить 88% від отримуваної нею суддівської винагороди в розмірі 25600 грн. 00 коп. (а.с.45). У довідці від 04.12.2017 вказано, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Знамянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області та в листопаді 2017 року отримала щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 22528 грн. (а.с.44).

ОСОБА_1 18.10.2017 звернулася до Знамянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою, в якій просила зарахувати до її стажу судді, який має право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку її навчання в університеті та нарахувати їй починаючи з 09.08.2017 грошове утримання з розрахунку 90% від грошового утримання судді, оскільки її стаж становить 26 років 09 місяців 4 дні, у звязку з чим провести перерахунок та виплатити недоплачене утримання (а.с.25).

У листі від 03.11.2017 ОСОБА_3 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області повідомлено ОСОБА_1 про те, що підстав для зарахування іншої діяльності до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, Законом не передбачено (а.с.26-27).

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу не зарахування відповідачем до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на щомісячне довічне грошове утримання, половини строку її навчання в університеті, що вплинуло на визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч.2 ст.19 ОСОБА_4 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України.

Згідно з ч.2 та ч.3 ст.22 ОСОБА_4 України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 ОСОБА_4 України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується ОСОБА_4 і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005 №3-рп/2005, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності ОСОБА_4 України (конституційності) окремих положень ст.2, абз.2 р.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені ОСОБА_4 та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до п.25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-19 від 02.06.2016 (в редакції Закону №1798-VIII від 21.12.2016), право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст.529; 2015 р., №№18-20, ст.132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Отже, у разі зарахування відповідачем половини строку навчання ОСОБА_1 в університеті, розмір її щомісячного довічного грошового утримання повинен був скласти 90% суддівської винагороди.

Відповідно до ч.1 ст.116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-19 від 02.06.2016, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Частиною 1 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-19 від 02.06.2016 встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

З наведеного вбачається, що на час призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання чинним законодавством не було передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання в університеті.

Проте, Законом України «Про Вищу раду правосуддя» 21.12.2016 №1798-VIII, який набрав чинності 05.01.2017, пункт 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-19 від 02.06.2016 доповнено абзацом четвертим, відповідно до якого, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-17 (в редакції, що діяла до 28.03.2015) також було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

За змістом частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-12, який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-17, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545 доповнено абзацом 2 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів». Відповідно до вказаного 2 абзацу, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 01.12.2010 №1097, тобто постанова №865 діяла на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-17, який діяв з 30.07.2010.

Крім того, абзацом 2 статті 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 №584/95, установлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової служби.

Стаття 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 №584/95 втратила чинність на підставі Указу Президента України від 20.03.2008 №248/2008, тобто вона діяла на день обрання 11.09.2003 ОСОБА_1 на посаду судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області безстроково.

Отже, як законодавством, яке діяло на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-17, так і законодавством, яке діяло на день обрання ОСОБА_1 суддею безстроково, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Статтями 58 та 64 ОСОБА_4 України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи; конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_4 України.

За змістом статті 21 ОСОБА_4 України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст.8 ОСОБА_4 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Згідно з п.8 ч.5 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-19, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених ОСОБА_4 України та законом гарантій незалежності судді (ч.7 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-19).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995, серія А, №332, с.21, п.31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполученого Королівства (Stretch - United Kingdom, №44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, ОСОБА_1, працюючи суддею, мала законні сподівання на зарахування половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу до стажу, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90% суддівської винагороди.

Тож, суд, враховуючи те, що ОСОБА_1 має стаж роботи безпосередньо на посаді судді понад 10 років, те, що як законодавством, яке діяло на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-17, так і законодавством, яке діяло на день обрання ОСОБА_1 суддею безстроково, було передбачено таке право судді, а також те, що вона, працюючи суддею, мала законні сподівання на це, приходить до висновку про те, що до її стажу роботи на посаді судді, який має право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, повинна бути зарахована половина строку навчання на денній формі на юридичному факультеті Одеського державного університету ім.І.І. Мечникова з 01.09.1980 по 30.06.1986, а саме 2 роки 6 місяців 20 днів.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскаржувані ОСОБА_1 дії субєкта владних повноважень є протиправними та не ґрунтуються на приписах, встановлених відповідними нормативно-правовими актами, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України, а позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 72-77, 139, 241-246, 250, 295 КАС України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, , місце знаходження: вул.Соборна,7А м.Кропивницький, щодо відмови зарахувати до стажу ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, половини строку навчання у вищому навчальному закладі та в здійсненні нарахування щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від розміру суддівської винагороди і в здійсненні перерахунку виплаченого з 09.08.2017 щомісячного довічного грошового утримання.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, , місце знаходження: вул.Соборна,7А м.Кропивницький, зарахувати до стажу судді, який має право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, на денній формі навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім.І.І. Мечникова, а саме 2 роки 6 місяців 20 днів, та визначити ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, стаж відповідно до розрахунку стажу судді, який має право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці тривалістю 26 років 9 місяців 4 дні.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, , місце знаходження: вул.Соборна,7А м.Кропивницький, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, , місце знаходження: вул.Соборна,7А м.Кропивницький, провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% від заробітної плати, починаючи з 09.08.2017 з урахуванням раніше сплачених коштів.

Стягнути на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, , місце знаходження: вул.Соборна,7А м.Кропивницький.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.03.2018.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_5