Справа № 808/3143/17
Суддя: Черткова Н. І.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 808/3143/17
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бердянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сектору реєстрації виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання протиправними дій та зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до сектору реєстрації виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на наступні обставини. Позивач зазначив, що їй на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Абрикосова, буд 19. Позивач зареєстрована та проживає за вказаною адресою. Позивач вказав, що у вищевказаному будинку, зареєстрований її син - ОСОБА_2, після смерті якого позивач і отримала у спадок 1/2 частку вищевказаного житлового будинку. 04.01.2013 року ОСОБА_2 помер. Позивач звернулася з письмовою заявою від 30.03.2017р. до відповідача щодо зняття з місця реєстрації її померлого сина, ОСОБА_2

Письмовою відповіддю позивачу було відмовлено в знятті з реєстрації місця проживання її померлого сина, мотивуючи тим, що позивач не надала оригінал свідоцтва про смерть сина. 14.06.2017 р. позивач звернулася повторно з письмовою заявою до відповідача щодо зняття з місця реєстрації її померлого сина, ОСОБА_2, письмовою відповіддю на яку, позивачу було відмовлено в знятті з реєстрації місця проживання її померлого сина, мотивуючи тим, що для зняття з реєстрації місця проживання громадянина ОСОБА_2 Тобто, відповідач зазначив, що померлий зареєстрований як громадянин України за вказаною адресою, а помер як громадянин ОСОБА_3 Федерації і тому у відповідача немає підстав вважати, що померлий громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2 і зазначений у будинковій книзі громадянин України ОСОБА_2 одна і та ж сама особа. Відповідач відмовив позивачу у знятті з реєстрації її померлого сина ОСОБА_2 у житловому будинку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Абрикосова, буд. № 19.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та прохав відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить ? частка житлового будинку № 19 по вул. Абрикосовій в м. Бердянськ, Запорізької області на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14.01.2014 р., виданого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 2-49.

Позивач проживає у вказаному будинку та зареєстрована за вказаною адресою.

Встановлено, що за даною адресою також зареєстрований син позивача- Туз ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що також підтверджуються будинковою книгою на вищевказаний житловий будинок.

Згідно свідоцтва про смерть від 04.01.2013р. серії ІІІ-ТН № 678085, 04 січня 2013 року ОСОБА_2 помер.

Встановлено, що 30.03.2017 року позивач звернулася з письмовою заявою (вхідний № Т-749 від 06.04.2017р.) до відповідача - сектору реєстрації виконавчого комітету Бердянської міської ради щодо зняття з місця реєстрації її померлого сина, ОСОБА_2, письмовою відповіддю від 03.05.2017 р. № 1113/06-Т-749 позивачу було відмовлено в знятті з реєстрації місця проживання її померлого сина, мотивуючи тим, що позивач не надала оригінал свідоцтва про смерть свого сина.

14.06.2017 р. позивач повторно звернулася з письмовою заявою (вхід. № Т-1320 від 14.06.2017р.) до відповідача щодо зняття з місця реєстрації її померлого сина, ОСОБА_2 з долученням до заяви копії її паспорту громадянина України, копії будинкової книги на вищезазначене домоволодіння, копії свідоцтва про право власності на ? частку будинку на імя позивача та належно завірену копію свідоцтва про смерть сина позивача.

Встановлено, що письмовою відповіддю від 05.07.2017 року № 1750/01-Т-1320 позивачу було відмовлено в знятті з реєстрації місця проживання її померлого сина, мотивуючи тим, що для зняття з реєстрації місця проживання громадянина ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про смерть, що було надано позивачем не вбачається можливим, зазначивши, що відповідно до норм чинного законодавства України основними документами є свідоцтво про смерть як підстава для зняття з реєстрації місця проживання громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 та будинкова книга, як документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання, в якій зазначений громадянин України ОСОБА_2 Відповідач також в письмовій відмові вказав, що померлий зареєстрований як громадянин України за вказаною адресою, а помер як громадянин ОСОБА_3 Федерації і тому у відповідача не має підстав вважати, що померлий громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2 і зазначений у будинковій книзі громадянин України ОСОБА_2 одна і та ж сама особа.

Відповідно до ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, що регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свобод пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. № 1382-IV.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 було затверджено Правила реєстрації місця проживання, які визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Відповідно до Закону № 1382 та Правил реєстрації місця проживання реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно зі ст. 7 Закону № 1382 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; - свідоцтва про смерть; -паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інших документів, які свідчать про припинення: - підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; - підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; - підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Згідно із п. 27 Правил реєстрації місця проживання працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особи, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві.

Якщо зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, зазначених в абзацах третьому, сьомому - девятому пункту 26 цих Правил, без надання документа, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, штамп зняття з реєстрації місця проживання особи проставляється в такому документі у разі звернення особи.

Зняття з реєстрації місця проживання в разі смерті особи здійснюється датою надходження до органу реєстрації документів, визначених в абзацах третьому - пятому пункту 26 цих Правил.

Статтею 9-1 Закону № 1382 та п. 11 Правил реєстрації місця проживання передбачені підстави для відмови в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, а саме орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: - особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; - у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; - для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

З свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14.01.2014р. вбачається, що спадкоємицею майна, а саме ? частки житлового будинку № 19 по вул. Абрикосовій в м. Бердянськ, Запорізької області, померлого ОСОБА_2, 07.06.1964р.н., який помер 04.01.2013р. є його мати ОСОБА_1, тобто позивач. Також, в будинковій книзі на вказаний будинок в відомостях про зареєстрованих осіб зазначений як зареєстрований - ОСОБА_2 й дата народження зазначена 07.06.1964р.н.

Таким чином, факт того, що померлий громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2 є сином позивача був встановлений та перевірений державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5 при відкритті спадкової справи після смерті ОСОБА_2 та під час видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14.01.2014р. на імя позивача.

Суд, аналізуючи надані письмові докази, вважає, що померлий син позивача - громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2, який зареєстрований та зазначений у будинковій книзі у житловому будинку № 19 по вул. Абрикосовій в м. Бердянськ, Запорізької області, як громадянин України, одна і та ж сама особа, а тому є всі підстави для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Відповідно до ч. 2, ч. 3 даної статті жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно до ч. 4 ст. 90 КАС України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 даної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

На підставі ст.ст. 3, 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та керуючись ст. ст. 3, 5 - 8, 77, 242, 243-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до сектору реєстрації виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання протиправними дій та зобов»язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність сектору реєстрації виконавчого комітету Бердянської міської ради щодо незняття з реєстраційного обліку померлого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Абрикосова, буд. 19. Зобов»язати сектор реєстрації виконавчого комітету Бердянської міської ради вчинити в порядку визначеного чинним законодавством дії щодо зняття з реєстраційного обліку померлого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Абрикосова, буд. 19. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюєтьсяз дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення суду складено 20 березня 2018 року.

Cуддя