Справа № 804/5458/17
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року Справа № 804/5458/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагромікс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Промагромікс» (далі ТОВ «Промагромікс») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 17.07.2017 р. про збільшення суми грошового зобов'язання за податком на прибуток приватних підприємств та штрафними санкціями.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ґрунтується на хибних висновках податкового органу про отримання необґрунтованої податкової вигоди з огляду на відсутність фактичного здійснення господарських операцій з придбання послуг від фізичної особи-підприємця, яка водночас є керівником ТОВ «Промагромікс». Стверджує, що господарські операції з надання послуг були реально вчинені, що підтверджується наявністю належним чином оформлених первинних документів.
Представник позивача надав клопотання здійснювати розгляд справи в письмовому провадженні.
Представник відповідача надав заперечення проти позовних вимог, в яких просив у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач зазначив, що за результатами перевірки підприємства позивача встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 надав підприємству ТОВ «Промагромікс» послуги, а саме приймав замовлення та здійснював контроль відвантаження товарів, де він у період взаємовідносин обіймав посаду директора ТОВ «Промагромікс» та був відповідальним за фінансово-господарську діяльність. В даному випадку єдиним економічним ефектом для ТОВ «Промагромікс» від здійснення операцій з придбання послуг від фізичної-особи підприємця, яка водночас є посадовою особою ТОВ «Промагромікс» та обіймає посаду керівника підприємства, є отримання податкової вигоди. Операції ТОВ «Промагромікс» з ФОП ОСОБА_1 відповідно до договору доручення на продаж продукції від 01.07.2013р. №3 в результаті їх відображення в бухгалтерському та податковому обліку підприємства у періоді з 01.01.2013р. по 30.09.2016р. призвели до зменшення об'єкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 4 041 195 грн. Зазначені висновки перевірки, зафіксовані відповідним актом перевірки, стали підставою для винесення податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що податкове повідомлення рішення прийнято правомірно та не підлягає скасуванню.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що на підставі направлень від 15.12.2016 року № 4435, 4436, 4437, 4438, 4439. 4440, виданих Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, керуючись п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.2. п.75.1 ст. 75, п.77.1. 7.4 ст.77. п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Промагромікс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016. Термін перевірки продовжено на 5 робочих днів з 12.01.2017 по 18.01.2017 на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.01.2017 №60 «Про продовження терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Промагромікс».
Відповідно до висновків акту перевіркою було встановлено порушення:
2. п.п. 14.1.27 п.14.1 ст. 14, п.п. 134.1.1 п.134 ст. 134 Податкового кодексу України, занижено об'єкт оподаткування на загальну суму 2 836 824 грн., в тому числі: 2015 рік у сумі - 1 882 135 грн.; 1 квартал 2016 року-923 092 грн., 1 півріччя 2016 року - 954 689 грн., у т.ч. II квартал 2016 року - 31 597 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 510 628 грн., в тому числі: 2015 рік у сумі - 338784 грн.; 1 квартал 2016 року - 166 157 грн., І півріччя 2016 року - 171 844 грн., у т.ч. II квартал 2016 року - 5 687 грн.
На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення від 10.03.2017 №002551402.
Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що збільшення контролюючим органом податкових зобов'язань позивача з податку на прибуток приватних підприємств зумовлено завищенням підприємством витрат за наслідками господарських операцій з придбання робіт від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, який водночас є директором ТОВ «Промагромікс».
Згідно усталеної позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_1; мету придбання та обставини використання придбаних послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.
З наявних в матеріалах справи документів суд встановив, що ТОВ «Промагромікс» (далі - довіритель), в особі логіста ОСОБА_2, який діє за довіреністю №1 від 03.01.2013 року, з однієї сторони, і ФОП ОСОБА_1 (далі - повірений), з іншої сторони уклали Договір доручення на продаж продукції від 01.07.2013 №3.
Зазначений договір зі сторони ТОВ «Промагромікс» було складено та підписано ОСОБА_2 на підставі довіреності, яка видана директором ТОВ «Промагромікс» ОСОБА_1, а з іншої сторони договір підписано ФОП ОСОБА_1, який в той же час займав посаду директора ТОВ «Промагромікс» та у вказаний період отримував заробітну плату згідно штатного розкладу ТОВ «Промагромікс».
Згідно умов договору доручення на продаж товару від 01.07.2013р. повірений зобов'язується за винагороду (плату) від імені та за рахунок довірителя виконувати такі дії, а саме: укладати з третіми особами договори поставки (купівлі-продажу) продукції (премікси, білково-вітамінно-мінеральних добавок і готових кормів для сільськогосподарських тварин та інше), що є власністю довірителя; здійснювати прийом замовлень продукції від покупців і контролювати її відвантаження, згідно з прийнятими замовленнями та укладеними договорами поставки (купівлі-продажу) продукції.
Згідно умов договору довіритель за виконання повіреним обов'язків сплачує йому винагороду в наступних розмірах: 8% - за віломін, 15% - за аграбонд, 9% - за кормові добавки від суми договорів, укладених повіреним згідно з умовами цього Договору, та оплати покупців за продукцію. Виплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок повіреного протягом 10 (десяти) робочих днів після надходження звіту повіреного.
Таким чином встановлено, що ОСОБА_1, в якості фізичної особи-підприємця, будучи повіреним відповідно до умов вищезазначеного договору, взяв на себе зобов'язання виконувати ті самі дії, які він виконував та мав виконувати, водночас будучі на посаді директора ТОВ «Промагромікс».
Зокрема згідно наданих до Дніпродзержинської ОДПІ ТОВ «Промагромікс» податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за період з 01.01.2013 по 30.09.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2), як працівник ТОВ «Промгаромікс» отримував дохід з ознакою доходу «101».
Крім того, між ТОВ «Промагромікс» (далі - довіритель) в особі логіста ОСОБА_2, який діє за довіреністю №1 від 03.01.2013 року, з однієї сторони, і ФОП ОСОБА_1 (далі - повірений), з іншої сторони, укладено додаткову угоду №2 від 28.06.2013 до договору доручення на продаж товару від 01.07.2013.
Згідно умов додаткової угоди №2 від 28.06.2013 до договору доручення на продаж товару від 01.07.2013 сторони домовилися, що термін дії договору №3 доручення на продаж товару від 01.07.2013 діє до 31.12.2017. Інші умови договору, не зазначені у даній додатковій угоді, залишаються без змін. Додаткова угода складена на 3 календарних дні раніше ніж укладено сам договір.
В ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 нібито надавав підприємству ТОВ «Промагромікс» послуги, а саме: приймав замовлення та здійснював контроль відвантаження товарів, де він у період взаємовідносин обіймав посаду директора ТОВ «Промагромікс» та був відповідальним за фінансово-господарську діяльність.
Згідно наказу ТОВ «Промагромікс» від 30.05.2013 №04-ос наказано покласти на ОСОБА_1, як на директора підприємства ТОВ «Промагромікс» обов'язки ведення бухгалтерського обліку та складання звітності з 30.05.2013р.
До перевірки ТОВ «Промагромікс» надано акти про надання послуг. Зокрема, в актах про надання послуг міститься інформація про те, що «повірений» ФОП ОСОБА_1 виконав роботи та надав звіт «довірителю» ТОВ «Промагромікс», діючого на підставі Статуту в особі логіста ОСОБА_2, який діє за довіреністю №1 від 02.01.2014р.
Вищезазначені акти виконаної роботи підписано повіреним ФОП ОСОБА_1, який в той же час займав посаду директора ТОВ «Промагромікс», з однієї сторони, і довірителем ТОВ «Промагромікс», в особі логіста ОСОБА_2, який діє за довіреністю, яка видана директором ТОВ «Промагромікс» ОСОБА_1
Разом з актами про надання послуг до перевірки ТОВ «Промагромікс» надано звіти про виконані роботи за договором доручення.
Зокрема, у звітах про виконані роботи за договором доручення міститься лише інформація, що «Повірений» ФОП ОСОБА_1 прийняв замовлення та здійснив контроль відвантаження товару та наведено реєстр покупців за місяць.
Згідно наданих до перевірки документів ФОП ОСОБА_1 надав ТОВ «Промагромікс» послуги за договором доручення №3 від 01.07.2013р. на загальну суму 4 041 194,57 грн. (без ПДВ)
Відповідно до змісту вказаних документів первинного бухгалтерського обліку, правильність їх оформлення перевіркою під сумнів не ставиться.
На обґрунтування доводів щодо позитивного економічного ефекту від отриманих послуг позивач стверджує про позитивні показники фінансово-економічної діяльності підприємства.
Разом з тим, надані суду представником позивача первинні документи не дають змоги достеменно встановити факт отримання позивачем послуг від ФОП ОСОБА_1, що доводиться наступним.
Первинний документ це документ, який містить відомості про господарські операції та підтверджує факт їх здійснення (стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV), тобто це письмове свідоцтво, що фіксує та підтверджує господарську операцію, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. До первинних документів бухгалтерського обліку належать видаткові накладні, акти виконаних робіт, платіжні доручення, касові ордери тощо. Всі ці документи містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх проведення.
Відповідно до пунктів 1-2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Разом з тим, навіть наявність у покупця належно оформлених первинних документів, не є безумовною підставою для віднесення витрат до обєкту оподаткування податком на прибуток, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Вирішуючи питання про реальність отримання позивачем послуг з метою використання у власній господарській діяльності, суд звертає увагу на наступне.
Головною умовою для врахування у складі податкових витрат на проведення послуг є їх документальне підтвердження та зв'язок таких витрат із господарською діяльністю платника податку. У свою чергу, підтвердженням фактичного отримання послуг може бути, зокрема, але не виключно, акт приймання-передачі послуг або інший документ, що підтверджує фактичне надання таких послуг, у якому мають бути викладені результати надання таких послуг.
З урахуванням вказаного вище, суд зазначає, що акт приймання-передачі послуг повинен мати всі обов'язкові реквізити первинних документів, передбачені частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме: назву документа (форми), дату і місце складання, найменування підприємства, від імені якого складено документ, зміст і обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції. Крім того, в актах виконаних робіт повинен бути наведений конкретний перелік наданих послуг, місце і дата їх надання, а також зазначено, в чому виражено їх результат.
Таким чином, лише при дотриманні вказаних вище умов платник податку має право віднести витрати на послуги до обєкту оподаткування податком на прибуток приватних підприємств.
Досліджені судом акти приймання-передачі виконаної роботи не розкривають зміст господарської операції з надання ФОП ОСОБА_1 послуг, а містять лише загальне найменування послуг без жодної їх деталізації.
Хоча чинне податкове законодавство не встановлює конкретного переліку вимог до документів, складенням яких має оформлюватися господарська операція, та не визначає деталізації опису господарської операції у первинному документі, втім умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити однозначний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту.
У наданих позивачем актах приймання-передачі виконаної роботи зазначено про факт надання робіт та відсутність будь-яких взаємних претензій сторін один до одного. З досліджених судом актів приймання-передачі виконаної роботи неможливо встановити ні обсягу проведених робіт, ні кількості витраченого часу, ні найменування вчинених дій; тобто зазначені документи не містять розкриття спектру виконаних робіт. У зв'язку з викладеним, долучені до матеріалів справи у якості доказів виконання ФОП ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань з виконання робіт позивачу, не можуть вважатись належними доказами фактичного отримання виконаних робіт їх замовником.
Таким чином, вказані акти мають знеособлений характер та не містять конкретної інформації, а тому не можуть бути належним доказом факту здійснення відповідних господарських операцій.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.
Мета отримання доходу, як кваліфікуюча ознака господарської діяльності, кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Відтак, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.
Даного висновку суд дійшов з огляду на положення підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту. Із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Таким чином, з визначеного у Податковому кодексі України поняття ділової мети випливає, що обов'язковою її ознакою є намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.
Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не можуть бути відображені в податковому обліку.
Крім того, позивачем не заперечується, що в ході проведення перевірки ТОВ «Промагромікс» не надано жодної інформації про обсяги виконаних робіт в частині укладання з покупцями договори поставки або договори купівлі-продажу продукції відповідно до зразків, які розробляються та надаються повіреному довірителем, за цінами не нижче зазначених в додатку №1 цього договору, як це було передбачено п. 2.1.3. договору доручення на продане продукції від 01.07.2013р. №3.
Також позивачем не спростовано, що підприємством не надано жодної інформації щодо особистого здійснення необхідної комерційно-маркетингової роботи, пошуку покупців продукції для довірителя та переддоговірної роботи, як це було передбачено п. 2.1.4. договору доручення на продаж продукції від 01.07.2013р. №3.
В звітах про виконані роботи не визначено конкретний зміст та сутність нібито здійсненого ФОП ОСОБА_1 контролю над здійсненням операцій з продажу продукції ТОВ «Промагромікс», відсутня інформація стосовно нібито отриманих замовлень від покупців на придбання продукції, відсутня інформація стосовно місця надання вказаних послуг та звідки безпосередньо здійснювався продаж продукції.
Наведені факти у сукупності з викладеними в акті перевірки обставинами підтверджують висновок контролюючого органу, що єдиним економічним ефектом для ТОВ «Промагромікс» від здійснення операцій з придбання послуг від фізичної-особи підприємця, яка водночас є посадовою особою ТОВ «Промагромікс» та обіймає посаду керівника підприємства, є отримання саме податкової вигоди. Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного здійснення господарських операцій (їх реальності), здійсненням операції без ділової мети, обліком операцій безвідносно до їх дійсного економічного змісту, необережністю та необачливістю при вчиненні правочинів з контрагентами, укладенням нетипових та разових угод, використанням нетрадиційних форм розрахунків.
Для цілей оподаткування під податковою вигодою розуміється зменшення розміру податкового зобов'язання внаслідок, зокрема, зменшення податкової бази, формування податкового кредиту, а також отримання права на залік або повернення податку з бюджету.
Таким чином, суд приходить до висновку, що операції ТОВ «Промагромікс» з ФОП ОСОБА_1, відповідно до договору доручення на продаж продукції від 01.07.2013р. №3, в результаті їх відображення в бухгалтерському та податковому обліку підприємства у періоді з 01.01.2013р. по 30.09.2016р., призвели до зменшення об'єкту оподаткування податком на прибуток на загальну суму 4 041 195 грн.
З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність спірного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3