Справа № 812/1061/16
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року справа №812/1061/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду (суддя - Борзаниця С.В.) від 11 грудня 2017 року (повне рішення складено 14 грудня 2017 року у м.Сєверодонецьку) по справі №812/1061/16 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Сєвєродонецька міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.06.2016р. № 62193-1301, яким визначено суму орендної плати з фізичних осіб в сумі 2 422,48 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року позов задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення №62193-1301 від 23.06.2016 року, яким визначено суму орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік, в частині зайво нарахованої суми в розмірі 858,77 грн. В інший частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що податкове повідомлення- рішення від 30.06.2015 р. №2897-15, яким визначена позивачеві сума податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб за 2015 рік, не було предметом розгляду у цій справі. Предметом спору по даній справі є податкове повідомлення-рішення від 23.06.2016 року №62193-1301, яке судом було визнано незаконним. У зв'язку із цим суд першої інстанції при прийняті рішення вийшов за межі позовних вимог при вирішенні питання щодо нарахування сум податкових зобов'язань з орендної плати за землю за 2015 рік.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що між позивачем та Сєвєродонецькою міською радою було укладено договір оренди землі від 27.01.2012 року № 0687, згідно якого на підставі рішення сесії Сєвєродонецької міської ради за №1212 від 22.12.2011 позивачеві надано в строкове платне користування земельну ділянку землі комерційного використання (під частину 8/10000 частки комплексу будівель та споруд), яка знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Богдана Ліщини, 37 «Б», квартал 58, терміном на 25 років.

Згідно п.5, п.9 цього договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 41204,94 грн.; орендна плата в розмірі в розмірі: з 22.12.2011р. по 31.12.2011 р.- 1648,20 гривень на рік, що складає 4,00% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з 01.01.2012р. по 31.12.2012 р.- 1854,22 грн. на рік, що складає 4,50% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; з 01.01.2013 по 31.12.2013 -2060,25 грн. на рік, що складає 5,00% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 2266,27 гривень на рік, що складає 5,50% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з 01.01.2015 - 2472,30 грн. на рік, що складає 6,00% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

24.12.2015 року між позивачем та Сєвєродонецькою міською радою укладена додаткова угода №1 Про внесення змін до договору №00687 від 27.01.2012р. Зокрема п. 5 договору оренди землі, розділу „Об'єкт оренди викладено в наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1 становить: з 09.09.2015 р. по 31.12.2015р.- 28174,95 грн.; з 01.01.2016р. - 40374,70 грн.»; п. 9 договору оренди землі, розділу «Орендна плата» - «Орендна плата вноситься «Орендарем» самостійно у грошовій формі в розмірі з 09.09.2015р. по 31.12.2015р.- 1690,50 грн. на рік, що складає 6,00% від нормативної грошової оцінки, з 01.01.2016р. - 2422,48 грн. на рік, що складає 6,00% від нормативної грошової оцінки»; п. 11 договору оренди землі, розділу «Орендна плата» - : «Орендна плата вноситься у такі строки щомісячно в розмірі: з 09.09.2015р. по 31.12.2015р.- 140,87 грн., протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця, з 01.01.2016р. - 201,87 грн., протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця».

Відповідачем прийнято податкове повідомлення- рішення від 30.06.2015 р. № 2897-15, яким визначена позивачеві сума податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб за 2015 рік в сумі 3087,90 грн., яку 27.08.2015 р. позивачем було сплачено.

23.02.2016р. позивач звернувся до ДПІ у м. Сєвєродонецьку з заявою щодо нарахування орендної плати з фізичних осіб на 2016 рік та перерахунку орендної плати за 2015 рік, згідно додаткової угоди №1 від 24.12.2015 про внесення змін до договору оренди землі №00687 від 27.01.2012.

Згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України відповідачем було сформовано та направлено на адресу позивача податкове повідомлення-рішення від 23.06.2016р. № 2897-15, яким визначено податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 2422,48 грн.

Позивачем не оспорюється правомірність визначеного розміру земельного податку за 2016 рік. Однак, вважає, що з урахуванням додаткової угоди №1 від 24.12.2015 про внесення змін до договору №00687 від 27.01.2012р. відповідачем повинний був визначений менший розмір орендної плати за 2015 рік, що вказує на факт переплати цього виду податку та у зв'язку з цим необхідність зменшення на суму переплати розміру орендної плати на 2016 рік, що обумовлює скасування оскаржуваного повідомлення-рішення на суму переплати.

Наведений висновок позивача, з яким погодився суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає помилковим виходячи з наступного.

Згідно п.п. 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Статтею 285 Податкового кодексу України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

У відповідності до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

За приписами п.57.2 ст.57 Податкового кодексу України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно п.п.54.3.3. п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

Відповідно до п.54.5 ст.54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, податкове повідомлення- рішення від 30.06.2015 р. №2897-15, яким визначена позивачеві сума податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб за 2015 рік - 3087,90 грн. позивачем не оскаржувалось, а тому є узгодженою сумою грошового зобов'язання.

Податковим повідомлення-рішенням від 23.06.2016р. № 2897-15 позивачеві було визначено податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 2422,48 грн. , тобто за зовсім інший звітний період.

Чинним законодавством не передбачено зменшення суми податкового зобов'язання у разі наявності переплати з цього виду податку за зовсім інший звітний період.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позов.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до пп.14.1.115 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату є надміру сплачені грошові зобов'язання.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань визначені статтею 43 Податкового кодексу України.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови та прийняття нової постанови.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року по справі №812/1061/16 - задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року по справі №812/1061/16 - скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Сєвєродонецька міська рада про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області від 23.06.2016р. № 62193-1301, яким визначено суму орендної плати з фізичних осіб в сумі 2 422,48 грн. - відмовити.

Повне судове рішення складено 21 березня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 21 березня 2018 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г.Гаврищук

Судді: А.А.Блохін

М.Г.Сухарьок