Справа № 357/11011/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2018 року

Київ

справа №357/11011/16-а

адміністративне провадження №К/9901/22689/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області (далі - управління ПФУ) на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року (судді Єпель О.В., Карпушова О.В., Кобаль М.І.) в адміністративній справі № 357/11011/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом з вимогами визнати відмову управління ПФУ перерахувати їй пенсію неправомірною та з урахуванням уточнення зобов'язати його перерахувати їй пенсію з її заробітної плати для призначення пенсії, до складу якої віднести суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації і грошової винагороди, та виплачувати її з моменту звернення із заявою до управління ПФУ про перерахунок пенсії.

Вимоги обґрунтовує тим, що на час призначення їй пенсії до складу заробітної плати для призначення пенсії не були зараховані суми індексації заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та інші платежі, з яких нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Ці виплати не були включені до доходу для обчислення пенсії, але підлягали зарахуванню. На підтвердження своїх вимог послалася на положення статей 33, 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ), частини першої статті 1, статті 2 Закону України від

24 березня 1995 року № 108/95 «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР), статті 66 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII ), статті 42 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Фактичні обставини цієї справи такі.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ та отримує з 02 червня 2004 року пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, а з 19 жовтня 2009 року як непрацюючий пенсіонер.

25 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії із заробітної плати за посадою завідувача сектору апеляцій Білоцерківської ОДПІ з урахуванням всіх складових заробітної плати, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати відповідно до двох довідок про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 25 липня 2016 року № 7303/109/10.02.05.040 та № 7302/109/10.02.05.040.

Листом від 25 серпня 2016 року № 379/К-01 управління ПФУ відмовило у перерахунку пенсії як державному службовцю із заробітної плати на підставі вказаних вище довідок, оскільки з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень якого Закон № 3723-ХІІ втратив чинність. Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у редакції, чинній до 15 грудня 2015 року; далі - постанова № 865), не передбачено механізму перерахунку пенсій державним службовцям, яким призначено пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області постановою від 18 січня 2017 року позов задовольнив частково.

Аргументуючи своє рішення, суд виходив з того, що за частиною другою статті37 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до положень статті 33 цього Закону заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положення статті 371 цього Закону (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії і до 01 січня 2015 року) передбачали, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З 01 січня 2015 року ця норма викладена у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

За пунктами 4, 5 постанови № 865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова № 1013) пункт 4 постанови № 865 був виключений, а пункт 5 змінений.

З наведеного суд висновує, що станом на момент призначення пенсії ОСОБА_1 законодавство встановлювало право осіб, яким призначена пенсія згідно із Законом № 3723-ХІІ, на її перерахунок у разі підвищення складових заробітної плати, в тому числі посадового окладу працюючих державних службовців. Водночас станом на день її звернення до управління ПФУ за перерахунком пенсії це питання чинне законодавство не регулювало, позаяк відповідно до 371 Закону № 3723-ХІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям повинні були, але фактично не визначені Кабінетом Міністрів України.

Далі суд послався на положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію законів в часі та статтю 22 Основного Закону України про невичерпність прав і свобод, гарантії і заборону на їх скасування та дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку із прийняттям постанови № 1013, до якого повинні застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії на момент її призначення позивачу. Висновує, що відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 13 березня 2017 року це рішення скасував та постановив нове про задоволення позовних вимог. Цей суд частково послався на нормативне регулювання, проаналізоване в рішенні суду першої інстанції, та відомості про період отримання ОСОБА_1 не зарахованого для перерахунку пенсії доходу (з жовтня 2007 року по вересень 2009 року) і зробив висновок, що вимоги про перерахунок пенсії з включенням до складу заробітної плати для призначення пенсії сум індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань підставі положень статей 33, 37 Закону № 3723-ХІІ, статті 66 Закону № 1788-XII та статей 1, 2 Закону № 108/95-ВР підлягають задоволенню. Зазначені виплати за час роботи позивачка отримала, з них були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування і, оскільки ці внески були нараховані на всі виплати, отримані позивачем за місцем роботи, у тому числі й «інші виплати», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками, то у цьому випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивача. Наголосив, що право на врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивачка набула ще на момент призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-XII у відповідній редакції із заробітної плати з відповідними складовими станом на 23 жовтня 2009 року.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій управління ПФУ подало касаційну скаргу з вимогами про їх скасування та направлення справи на новий судовий розгляд. Зазначає, що довідки Білоцерківської ОДПІ про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії, форма яких на момент їх видачі, скасовані постановою Правління Пенсійного фонду України від 04 липня 2016 року № 15-2 «Про внесення змін до постанови Правління Пенсійного фонду України від 04 вересня 2013 року № 15-1». Вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Відповідно до частини другої статті 87 Закону № 1788-XII суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма Закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таке ж правило закріплене частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV, у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, положення наведених норм права регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ.

Суд апеляційної інстанції відображене в постанові рішення щодо спірних правовідносин основував на нормах матеріального права, зміст і юридична природа яких згадані вище, і в контексті фактичних обставини цієї справи та правозастосовного висновку, сформульованого в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року у справі № 21-314а14 зазначив, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, індексація заробітної плати входили до системи оплати праці державного службовця. Суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі матеріальні допомоги, індексація заробітної плати, інші виплати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що позивачка звернулася до суду за захистом порушеного права щодо пенсійного забезпечення (в частині врахування сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, які виплачувались позивачці і з яких сплачувалися страхові внески), яке фактично виникло на стадії призначення позивачу пенсії і продовжувало бути порушеним внаслідок не врахування таких виплат при призначенні пенсії, тому зміни у законодавстві, зокрема введення в дію з 01 травня 2016 року Закону № 889-VII, за яким Закон № 3723ХІІ втратив чинність, не впливає на характер спірних правовідносин, який виник до цих обставин.

Висновки суду є слушними, вони ґрунтуються на положеннях матеріального та процесуального права і фактичних обставинах справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та є безпідставними. Суд дослідив заперечення управління ПФУ про відсутність підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 на час звернення із заявою і з цього приводу зазначив, що вимоги позивачки про перерахунок пенсії підлягають задоволенню не у зв'язку з наявністю законних підстав для перерахунку, які виникли на час подання заяви [(підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом (стаття 371 Закону № 3723-ХІІ, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії і до 01 січня 2015 року)], а через те, що на час призначення пенсії, в тому числі і державним службовцям, відповідно до частини першої статті 66 Закону № 1788-XII до заробітку для її обчислення не були віднесені всі види оплати праці (виплат, доходу), на які, відповідно до Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплати, доходу).

Згідно з частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства в редакції до 15 грудня 2017 року (далі - КАС) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 100 КАС адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

Отже, спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку.

ОСОБА_1 звернулася до управління ПФУ із заявою про перерахунок їй пенсії відповідно до вимог законодавства 25 липня 2016 року, відмову про задоволення якої отримала 25 серпня 2016 року. 06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 оскаржила цю відмову управління ПФУ до адміністративного суду.

Отже, доводи касаційної скарги про пропущення шестимісячного строку звернення до суду безпідставні.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко