Справа № 686/23383/17
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/23383/17

Головуючий у 1-й інстанції: Козак О.В.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

22 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2018 року (головуючий суддя: Козак О.В., повний текст рішення виготовлено 24.01.2018 року) у справі 686/23383/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Закорчевного Олександра Андрійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №1 Управління патрульної поліції м.Хмельницького лейтенанта поліції Закорчевного Олександра Андрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у ній.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що з огляду на відсутність факту порушення ним правил дорожнього руху, він, вважаючи дії відповідача - Інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Закорчевного О.А, відмовився надавати для перевірки посвідчення водія, що і стало підставою для винесення відповідачем постанови серії БР №199512 про накладення адміністративного стягнення та притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 425 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, постановленої в судовому засіданні 15 січня 2018 року, до участі в справі в якості другого відповідача було залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2018 року позов задоволено частково. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР №199512 від 06.11.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ст.126 ч.1 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн. і надіслано справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції м.Хмельницького Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. В задоволенні решти вимог, відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач, 08 лютого 2018 року звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що суд першої інстанції, маючи всі підстави для скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, керуючись лише усними поясненнями та припущеннями відповідача - Інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Закорчевного О.А., дійшов хибного висновку про повернення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд, оскільки позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст.126 КУпАП лише за невиконання ним вимоги працівника поліції пред'явити документи, відповідно до вимог ст.36 КУпАП. Також апелянт посилається на залишення судом першої інстанції поза увагою питання строків накладення адміністративного стягнення за вчинене ним адміністративне правопорушення, які збігають 06.01.2018 року, в той час як оскаржуване ним рішення суду датовано 15.01.2018 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року поновлено позивачу строк на апеляційне оскарження рішення міськрайонного суду від 15 січня 2018 року та відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Відзивів на апеляційну скаргу від відповідачів не надійшло.

В судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2018 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, з'ясувавши відсутність заперечень у позивача щодо розгляду справи за даної явки учасників, ухвалила розпочати судове засідання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з постанови серії БР №199512 від 06.11.2017 року, ОСОБА_2 06.11.2017 року о 15 годині 15 хвилин, керуючи транспортним засобом «КІА SORENTO», в.н.з. НОМЕР_2, в м.Хмельницькому на перехресті вул.Шевченка/вул.І.Франка, повертаючи ліворуч на зелений сигнал світлофора, не надав перевагу транспортному засобу, який рухався прямо в зустрічному напрямку. При перевірці документів ОСОБА_2 не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.16.6, п.2.1а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 ч.1 КУпАП.

За вказаних обставин інспектором роти №1 УПП у м. Хмельницькому Закорчевним О.А. прийнята постанова серії БР №199512, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, що полягало в порушенні вимог п.16.6, п.2.1а ПДР України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Незгода позивача із вказаною постановою та фактом притягнення його до адміністративної відповідальності стала підставою для звернення до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки підставами скасування оскаржуваної постанови серії БР №199512 від 06.11.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ст.126 ч.1 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн. є порушення відповідачем процедури розгляду справи, остання підлягає скасуванню з направленням справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме - Управління патрульної поліції м.Хмельницького Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов'язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "б" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В ході огляду відеозапису з автомобільного відеореєстратора патрульної поліції судовою колегією з'ясовано, що службовий автомобіль поліції, рухаючись на перехресті на зелений сигнал світлофора та виконуючи вимогу п.16.6 ПДР України, зупиняється для надання переваги у русі транспортним засобам, які рухаються в зустрічному напрямку прямо та повертають праворуч. В той же час, відеореєстратор патрульної поліції фіксує ситуацію, коли один із автомобілів зустрічного напрямку здійснює поворот праворуч, а інший рухається прямо, водій же автомобіля НОМЕР_1, всупереч вимогам п.16.6 ПДР України здійснює поворот ліворуч.

Інспектором патрульної поліції було здійснено зупинку автомобіля НОМЕР_1, пояснено водію причину зупинки та продемонстровано відеозапис вчиненого порушення.

В свою чергу, на вимогу пред'явити для перевірки документи водій автомобіля НОМЕР_1 - ОСОБА_2 категорично відмовився, вважаючи, що він рухався дотримуючись всіх правил дорожнього руху, а тому відсутні підстави для обов'язкового пред'явлення інспектору документів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у посадової особи відповідача, в спірних правовідносинах не було.

Згідно матеріалів справи слідує, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, яке пред'являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. Таким чином, належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення в матеріалах справи немає.

Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, то колегія суддів дійшла висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред'явлення документів, а позивач, в свою чергу, не був зобов'язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням наведеного слідує, що інспектором патрульної служби, як суб'єктом владних повноважень, не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред'явлення документів.

Таким чином, суб'єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БР №199512 від 06.11.2017 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню, як незаконна.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Окрім того, колегія суддів, враховуючи факт перегляду Вінницьким апеляційним адміністративним судом рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2018 року у даній справі в рамках апеляційного розгляду скарги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, вважає, що в даному випадку, для ефективного захисту права позивача слід задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року.

В силу ч. 3 ст. 323 КАС України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

А відповідно ч. 4 ст. 323 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, зазначену в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зокрема, апеляційна інстанція за результатами апеляційного розгляду скарги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, дійшла висновку про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції і відповідно про наявність всіх підстав для його скасування і ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Враховуючи встановлені обставини справи, в даному випадку вбачається факт повного спростування висновків суду апеляційної інстанції, що мали місце в рамках розгляду апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 та наявними у справі доказами, оскільки позивач не поніс відповідальність за порушення ПДР, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не виносилась.

У нещодавно прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто, якщо в протоколі (постанові) про адміністративне правопорушення фабула відображена не повно, суд не може самостійно її доповнювати чи уточнювати.

В силу положень п. 6 ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати свою постанову і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. А тому прийняті судові акти міськрайонним судом від 15 січня 2018 року та апеляційним судом від 13 лютого 2018 року не відповідають матеріалам справи та вимогам закону, і підлягають скасуванню з постановленням нового судового акту.

Стаття 247 КУпАП зазначає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, тому позовні вимоги позивача про скасування постанови про накладення штрафу та закриття провадження у справі, з врахуванням доводів апеляційної скарги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 323, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року та рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Закорчевного Олександра Андрійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР №199512 від 06.11.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.