Справа № 823/1947/16
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1947/16 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної інспекція сільського господарства в Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна інспекція сільського господарства України, Головне управління Державного казначейства в Черкаській області, Голова ліквідаційної комісії Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області, Міністерство аграрної політики та продовольства України про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати наказ №57-к від 14.11.2016 «Про звільнення ОСОБА_2.» незаконним;

- скасувати наказ №57-к від 14.11.2016 «Про звільнення ОСОБА_2.» з посади головного спеціаліста відділу насіннєвого контролю та охорони прав на сорти рослин управління контролю якості насіння та садивного матеріалу у зв'язку з ліквідацією Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області, п. 1 ст. 40 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_2 на посаді начальника Тальнівської районної Державної насіннєвої інспекції;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 15.11.2016 і до моменту фактичного поновлення на публічній службі і який на день пред'явлення позу становить 2255 грн. 50 коп.;

- зобов'язати відповідача відшкодувати ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 150000 грн.;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але тне більше чим за один місяць;

- зобов'язати голову ліквідаційної комісії Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- в порядку ст. 166 КАС постановити окрему ухвалу і направити в Міністерство аграрної політики та продовольства України і до управління МВС в Черкаській області для продовження проведення провадження кримінальної справи №0002524 від 28.06.2014 року ч. 2 ст. 382 КК України, №0000038 ч. 1 ст. 175 КК України.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року позовні вимоги в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника Тальнівської районної Державної насіннєвої інспекції залишено без розгляду.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Не погоджуючись із викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, при цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, згідно наказу № 9-к від 06 березня 2007 року ОСОБА_2 призначений на посаду начальника Тальнівської районної державної насіннєвої інспекції.

Наказом начальника Черкаської обласної державної насіннєвої інспекції № 68-к від 03 грудня 2012 року ОСОБА_2 звільнено із займаної посади відповідно п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2013 року, справа № 823/2/13-а, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року його поновлено на посаді судом.

Наказом № 39-к від 05 травня 2015 року позивача за його погодженням та заявою від 05 травня 2015 року переведено на посаду головного спеціаліста відділу насіннєвого контролю та охорони прав на сорти насіння управляння контролю якості насіння та садивного матеріалу увільнивши з посади начальника Тальнівської районної державної насіннєвої інспекції.

Крім того, 11 серпня 2015 року, у зв'язку з винесенням додаткового рішенням від 05 червня 2015 року у справі № 823/2/13-а, наказом № 56-к від 11 серпня 2015 року позивача поновлено на посаді начальника Тальнівської районної державної насіннєвої інспекції з 04 грудня 2012 року.

В подальшому, наказом від 14 листопада 2016 року № 57-к позивача звільнено із посади головного спеціаліста відділу насіннєвого контролю та охорони прав на сорти рослин управляння контролю якості насіння та садивного матеріалу, у зв'язку з ліквідацією Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Не погоджуючись з таким наказом та вважаючи своє звільнення незаконним позивач звернувся до суд із даним адміністративним позовом.

Залишаючи без розгляду частину позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наказ про переведення позивача на посаду головного спеціаліста відділу насіннєвого контролю та охорони прав на сорти насіння управляння контролю якості насіння та садивного матеріалу та звільнення з посади начальника Тальнівської районної державної насіннєвої інспекції прийнятий відповідачем 05 травня 2016 року, з яким позивач ознайомлений в той же день, що підтверджується його підписом на копії наказу доданого до матеріалів справи. Однак, з даним адміністративним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду 14 грудня 2016 року, тобто поза межами передбаченого ч. 3 ст. 99 КАС України строку звернення до суду, і жодні поважні причини для його поновлення відсутні.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.99 КАС України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, вирішальної підставою для залишення позовних вимог є встановлення факту пропуску строку.

Так, завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України(в редакції, станом на час винесення ухвали) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом апеляційної інстанції, вперше позивача було поновлено на посаді начальника Тальнівської районної державної насіннєвої інспекції рішенням суду від 24 квітня 2013 року.

Наказом №39 від 05.05.2015 року позивача переведено на посаду головного спеціаліста відділу насіннєвого контролю та охорони прав на сорти насіння управляння контролю якості насіння та садивного матеріалу та увільнено з посади начальника Тальнівської районної державної насіннєвої інспекції, з яким позивач ознайомлений в той же день, що підтверджується його підписом на копії наказу доданого до матеріалів справи.

Однак, додатковою постановою Черкаського окружного адміністративного суду у справі №823/2/13-а, поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Тальнівської районної державної насіннєвої інспекції з 04 грудня 2012 року.

На підставі вказаного судового рішення, відповідачем винесено Наказ від 11.08.2015 року №56-К, яким позивача поновлено на посаді начальника Тальнівської районної державної насіннєвої інспекції з 04 грудня 2012 року. Закріплено за позивачем робоче місце.

Вказані відомості внесено до трудової книжки під №26. Суд наголошує на тому, що вказаний запис є останнім.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що останньою посадою за місцем роботи позивача, відповідно до Наказу від 11.08.2015 року №56-К, є начальник Тальнівської районної державної насіннєвої інспекції.

Судова колегія наголошує, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що позивача було ознайомлено під розпис із Наказом від 11.08.2015 року №56-К, а тому у суду відсутня можливість вирахувати початок перебігу місячного строку для оскарження даного наказу.

Разом з тим, Наказом №57-к від 14.11.2016 року позивача було звільнено з посади головного спеціаліста відділу насіннєвого контролю та охорони прав на сорти насіння управління контролю якості насіння та садивного матеріалу, в той час як позивач перебував на посаді начальника Тальнівської районної державної насіннєвої інспекції.

Позивач наголошує, що саме з Наказу №57-к від 14.11.2016 року йому стало відомо про порушення його прав, оскільки його було звільнено з посади, яку він не обіймав.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з норм чинної Конституції України, а також з норм Міжнародного права, суд приходить до висновку, що залишення позовних вимог позивача без розгляду унеможливить доступ останнього до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

З сукупного аналізу наведених правових норм та обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що залишаючи частину позовних вимог без розгляду, судом першої інстанції не встановлено належними чином початок перебігу процесуального строку оскарження вказаного наказу, що є на думку колегії суддів достатньою підставою для скасування ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року.

Згідно з п. 4 частини першої ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо зупинення провадження у справі, у зв'язку з чим апеляційна скарга задовольняється, Ухвала суду першої інстанції скасовується, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Повний текст постанови складено « 19» березня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Карпушова О.В.

Безименна Н.В.