Справа № 357/994/17
Суддя: Кошель Л. М.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/994/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Л. М. , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов Білоцерківського Обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови державного виконавця про відкриття ВП № 53161685,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області від 20.12.2016 року відкрито виконавче провадження № 53161685 з виконання виконавчого листа у справі № 357/3092/15-а за змістом якого суд вирішив визнання бездіяльність Управління ПФУ в м. Білій Церкві Київської області щодо не здійснення ОСОБА_1 нарахування та виплати з 01.07.2014р. по 02.08.2014р. державної пенсії у розмірі 6-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст..ст. 39,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зобов'язати Управління ПФУ в м. Білій Церкві провести ОСОБА_1 з 01.07.2014р. по 02.08.2014р. перерахунок та виплату пенсії по третій групі інвалідності , встановивши її у розмірі шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст..ст. 39,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням сум раніше проведених виплат за вказаний період.

УПФУ не погоджується з постановою державного виконавця, оскільки рішення суду підлягає виконанню Казначейством без винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім того вказує, що виконавче провадження було відкрито після спливу річного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновків, які мотивує наступним чином.

Судом встановлено, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Миктчиком І.В. 20.12.2016 року відкрито виконавче провадження № 53161685 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 357/3092/15-а за змістом якого суд вирішив визнання бездіяльність Управління ПФУ в м. Білій Церкві Київської області щодо не здійснення ОСОБА_1 нарахування та виплати з 01.07.2014р. по 02.08.2014р. державної пенсії у розмірі 6-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст..ст. 39,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зобов'язати Управління ПФУ в м. Білій Церкві провести ОСОБА_1 з 01.07.2014р. по 02.08.2014р. перерахунок та виплату пенсії по третій групі інвалідності , встановивши її у розмірі шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, відповідно до ст..ст. 39,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням сум раніше проведених виплат за вказаний період.

Виконавчий лист було видано стягувачу 08 грудня 2015 року, строк пред'явлення до виконання визначено до 08 грудня 2016 року.

Позивач вважає, що відповідач протиправно відкрив виконавче провадження після спливу строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, повинен діяти у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та у межах наданих йому повноважень.

В ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, згідно положень п.1 ч.1 ст.26 вказаного Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіряючи правильність винесення оскаржуваний постанови, судом встановлено, що вона винесена з пропуском встановленого річного строку для пред'явлення виконавчого документа для виконання. Так, рішення суду за виконавчим документом набрало законної сили 08.12.2015 року, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання встановлено до 08.012.2016 року, а сам виконавчий лист видано стягувачу 13.06.2016 року. Оскаржувана ж постанова винесена державним виконавцем 20.12.2016 року. Матеріали справи не містять доказів того, що стягувач вчасно звернувся до органу ДВС з заявою про примусове виконання рішення суду, а сам відповідач не надав суду жодних заперечень проти позову, відзив не подав, як і не подав доказів на підтвердження правомірності свого рішення, чим не виконав свій обов'язок доказування.

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що викладені позивачем у позовній заяві обставини відповідачем не спростовані, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.ст.6, 9, 77, 287 КАС України , суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Микитчика І.В. від 20.12.2016 року про відкриття виконавчого провадження №53161685 по виконанню виконавчого листа у справі №357/3092/15-а.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 15.03.2018 року.

Суддя Л. М. Кошель