Справа № 826/3913/17
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3913/17
УХВАЛА

19 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Мєзєнцева Є.І. та суддів Файдюка В.В., Чаку Є.В., перевіривши на відповідність вимогам ст.ст. 295, 296 КАС України апеляційну скаргу Офіса великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" до Офіса великих платників податків Державної фіскальної служби за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог напредмет спору на стороні відповідача Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві про скасування повідомлення-рішення з податку на прибуток підприємств, -

ВСТАНОВИЛА:

Апеляційна скарга подана у строк, встановлений ст. 295 КАС України, за своєю формою та змістом відповідає вимогам, що визначені ст. 296 КАС України.

Підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не встановлено.

14 березня 2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання, в якому апелянт, посилаючись на обмежене бюджетне фінансування просить суд відстрочити сплату судового збору.

На підтвердження доводів викладених в означеному клопотанні, відповідач надав до суду копії листів Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва від 12 січня 2018 р. № 05-17/144, від 12 січня 2018 р. № 05-17/148, від 22 січня 2018 р. 06-5/239, від 25 січня 2018 р. № 05-17/274, від 06 лютого 2018 р. № 05-17/143, від 21 лютого 2018 р. № 05-17/610 щодо безспірного списання коштів на загальну суму 46 430 546 грн. 71 коп.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частинами першою, другою статті 6 Кодексу передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У своєму рішенні в справі "Голдер проти Сполученого Королівства", 1975 р. Суд відзначив: "Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі «Делькур проти Бельгії» висловлена позиція, що в демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 р. по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Водночас, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 р. № R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Враховуючи викладене, а також те, що згідно листів Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва рахунки відповідача обтяжені стягненням суми понад 46 млн. грн., колегія суддів вважає за можливе відстрочити апелянту сплату судового збору до ухвалення рішення по суті.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що наявні підстави для відкриття апеляційного провадження та підготовки справи до апеляційного розгляду в порядку, встановленому ст. 306 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 295, 296, 306 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору - задовольнити.

Відстрочити Офісу великих платників податків сплату судового збору до ухвалення рішення по суті.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Офіса великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" до Офіса великих платників податків Державної фіскальної служби за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог напредмет спору на стороні відповідача Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві про скасування повідомлення-рішення з податку на прибуток підприємств.

Встановити строк до 28 березня 2018 року, протягом якого учасники справи можуть подати відзив на апеляційну скаргу разом з доказами його надсилання (надання) іншим учасникам справи та заперечення проти заяв і клопотань, якщо такі містяться в апеляційній скарзі.

Роз'яснити учасникам справи, що у відзиві на апеляційну скаргу може міститися клопотання особи про розгляд справи за її участі. За відсутності такого клопотання вважається, що особа не бажає брати участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач Є.І.Мєзєнцев

Судді В.В.Файдюк

Є.В.Чаку