Справа № 826/1336/17
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1336/17 Суддя (судді) першої інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кобаля М.І.,

Суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

при секретарі: Алексанян Л.М.

за участю:

представника позивачів: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «КБ «Хрещатик» про визнання бездіяльності протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Відповідачі, Уповноважена особа, Фонд) в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення позивачів до переліку вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію про вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме, інформацію про позивачів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представників позивача та відповідача, які прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14 на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В даному випадку, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за доцільне відступити від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14, виходячи з наступного.

Як зазначено Верховним Судом України у вищевказаній постанові, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спірні правовідносини, які врегульовані нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку належить розглядати в порядку ГПК України.

В свою чергу, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-XII встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Між тим, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які дійсно вирішуються в порядку ГПК України.

Проте, в даній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказаний Закон є спеціальним, яким врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками та Національним банком України (ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в Господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким в свою чергу не передбачено порушення справи про банкрутство в Господарському суді, а тому застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не підлягає і як наслідок, відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Крім того, пунктом 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» адміністративним судам роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Враховуючи наведене в сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14 та вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.04.16 року між позивачами та ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено договори банківського рахунку, на підставі яких було відкрито поточні рахунки в українських гривнях.

01.04.16 року ТОВ «ІТТ-Нерухомість» здійснило безготівкові перекази грошових коштів на рахунки позивачів, що підтверджується випискою із особового рахунку ТОВ «ІТТ-Нерухомість», з призначенням надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги без ПДВ, зокрема: ОСОБА_5 (згідно Договору №7 від 28.03.16 року), ОСОБА_6 (згідно Договору №5 від 28.03.16 року), ОСОБА_7 (згідно Договору №4 від 28.03.16 року), ОСОБА_8 (згідно Договору №9 від 28.03.16 року ), ОСОБА_9 (згідно Договору №15 від 28.03.16 року), ОСОБА_10 (згідно Договору №18 від 28.03.16 року), ОСОБА_11 (згідно Договору №14 від 28.03.16 року), ОСОБА_12 (згідно Договору №12 від 28.03.16 року), ОСОБА_13 (згідно Договору №13 від 28.03.16 року), ОСОБА_14 (згідно Договору №6 від 28.03.16 року), ОСОБА_15 (згідно Договору №17 від 28.03.16 року), ОСОБА_16 (згідно Договору №16 від 28.03.16 року), ОСОБА_17 (згідно Договору №11 від 28.03.16 року), ОСОБА_18 (згідно Договору №10 від 28.03.16 року), ОСОБА_19 (згідно Договору №7 від 28.03.16 року), ОСОБА_20 (згідно Договору №2 від 28.03.16 року), ОСОБА_20 - ОСОБА_25 (згідно Договору №19 від 28.03.16 року), ОСОБА_22 (згідно Договору №3 від 28.03.16 року).

Постановою Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» від 05.04.2016 року № 234 ПАТ «КБ «Хрещатик» віднесено до категорії неплатоспроможних.

05.04.2016 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора» № 463, на підставі якого розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на 1 місяць з 05.04.2016 року по 04.05.2016 року включно та призначено уповноважену особу Фонду - Костенка Ігоря Івановича, та делеговано йому всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені законом, зокрема, ст.ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI (надалі - Закон №4452-VI).

У подальшому, рішенням Правління Національного банку України від 02.06.2016 року № 46-ш вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «КБ «Хрещатик».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 03.06.2016 року №9/3 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06.06.2016 року по 05.06.2018 року та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені законом, зокрема, ст.ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону №4452-VI, в тому числі з підписанням всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному спеціалісту з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження тимчасової адміністрації та ліквідацію департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку І.І. строком на 2 роки з 06.06.2016 року по 05.06.2018 року включно.

Комісією з перевірки документів, пов'язаних з укладанням договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку з вкладниками ПАТ «КБ «Хрещатик», призначеної Наказом Уповноваженої особи № 41 від 11.04.2016 року, встановлено, що ТОВ «ІТТ-Нерухомість» 01.04.2016 року здійснило перекази коштів на рахунки 17 фізичних осіб в сумах 195 000грн. та на рахунок однієї фізичної особи 188 000грн. з призначенням платежу «надання поворотної фінансової допомоги», кошти були зараховані на рахунки фізичних осіб без внесення готівкових коштів, а суми переказів підпадають під розмір гарантованої суми відшкодування вкладів.

На підставі Протоколу Комісії, Уповноваженою особою було видано Наказ №152 від 18.06.2016 року «Щодо заходів пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями».

Згідно із вищевказаним Наказом, в автоматизованій банківській системі було повернено кошти з рахунків фізичних осіб на рахунок ТОВ «ІТТ-Нерухомість».

24.05.2016 року сторони правочинів були повідомлені про нікчемність транзакцій з перерахування коштів, відповідно до п.4. ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Не погоджуючись з вищезазначеними діями та рішенням Уповноваженої особи, позивачі звернулися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачами не доведено обґрунтованість позовних вимог, оскільки у відповідача не було законних підстав включати позивачів до переліку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Хрещатик» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на те, що гроші, отримані на рахунки позивачів були повернені на рахунок ТОВ «ІТТ-Нерухомість», а залишкові кошти на рахунках позивачів не створюють обов'язку для Уповноваженої особи щодо включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Хрещатик» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі по тексту - Закон № 4452-VI) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати цим Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між цим Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовими положеннями ч. 2 ст.1 Закону № 4452, метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Пунктами 3 та 4 ст.2 Закону № 4452 визначені поняття, зокрема: вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до ч. 1 ст.26 Закону №4452, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений ст.27 Закону №4452.

Згідно із частинами 1-3 ст. 34 Закону № 4452, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України». Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Статтею 37 Закону № 4452, визначені повноваження Уповноваженої особи, яка діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду визначається Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду №14 від 09.08.2012 (надалі - Положення №14).

Відповідно до п.4 та п. 6 ч. 2 ст.37 Закону №4452, Уповноважена особа має право, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Стаття 38 Закону № 4452, встановлює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Частиною 1 цієї статті уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Згідно частини 2 цієї ж статті протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 38 Закону № 4452 визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до частини 4 ст.38 Закону № 4452, Уповноважена особа Фонду:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачі не були включені до переліку вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки грошові кошти у розмірі 3 503 000 грн., що надійшли на рахунки позивачів, відкритих в ПАТ «КБ «Хрещатик», від третьої особи ТОВ «ІТТ-Нерухомість», були повернені в автоматизованій банківській системі ПАТ «КБ «Хрещатик» на рахунок ТОВ «ІТТ-Нерухомість», про що, 24.05.2016 року апелянти були повідомлені про нікчемність транзакцій з перерахування коштів, відповідно до п.4 ч. 2 ст. 37 Закону.

Також, в матеріалах справи наявна Кредиторська вимога від 24.06.2016 року ТОВ «ІТТ-Нерухомість» до ПАТ «КБ «Хрещатик», відповідно до якої товариство просить визнати кредитором, загалом, відповідно до витягу з реєстру кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик», акцептована сума становить 4 108149,18 грн., в тому числі кошти в сумі 3 503 000грн., що були повернені банком на рахунок товариства.

Отже, обов'язковою умовою для отримання гарантованого відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є наявність договору, укладеного з банком, відкриття вкладнику рахунку в банку та існування вкладу (коштів) на такому рахунку.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що, в даному випадку, відсутні правові підстави застосовувати процедуру повернення гарантованої суми вкладу апелянтам та включати інформацію про позивачів до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Хрещатик» за рахунок коштів Фонду, оскільки після повернення Банком коштів на рахунок ТОВ «ІТТ-Нерухомість», на рахунках позивачів залишилося менше 10 гривень, що в свою чергу, відповідно до законодавства не підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку Уповноваженою особою, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірності своїх дій та надано обґрунтовані доводи не подання додаткової інформації про позивачів, як про вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», до Фонду відповідно до норм чинного законодавства.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 329 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя-доповідач: М.І. Кобаль

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.