Справа № 183/5535/17
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/5535/17
№ 2-а/183/58/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.

секретаря Дем'яненка Р.К.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

01 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просив:

-визнати протиправними дії відповідача щодо призначення йому пенсії за віком, як учаснику бойових дій та визначення її розміру із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за 2007 рік;

-зобов'язати відповідача перерахувати йому пенсію за віком, починаючи з 29.08.2017 року, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує неправомірністю дій відповідача, оскільки, перебуваючи на обліку з 16.03.1997 року, він отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», однак продовжував працювати. 29.08.2017 року позивач вперше звернувся до Новомосковського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області та просив призначити йому пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ст. 40 Закону.

Між тим, відповідачем проведено переведення з одного виду пенсії на інший із залишенням показника середньої заробітної плати в галузях економіки України за 2007 рік. Позивач зазначає, що відповідачем ототожнені такі поняття, як перехід та переведення, вид пенсії по Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інші види пенсії за іншими законами. Різниця у вказаних поняттях полягає у тому, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, з якого обраховувалась пенсія при призначенні її вперше, а при призначенні пенсії використовується показник середньої заробітної плати за три роки перед призначенням пенсії.

Ухвалою судді від 03.11.2017 року по справі, у відповідності до ст. 183-2 КАС України, в редакції на 03.08.2017 року, відкрите скорочене провадження.

Відповідач - Новомосковське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області надав суду письмові заперечення, в якому, посилаючись на вимоги частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», просив у задоволення позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 02.01.2018 року залучено в якості другого відповідача Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

У відповідності до п.10 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України № 2147- VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Кодексом, в зв'язку з чим судом здійснюється розгляд справи за правилами п.2 ч.1 ст. 263 КАС України.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало відзив, у якому посилається на неправомірність пред'явлених вимог до Головного управління.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебував на обліку у відповідному управлінні Пенсійного фонду України, до 29.08.2017 року отримував пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

У серпні 2017 позивач звернувся до Новомосковського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про перехід з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», про що свідчить розпорядження № 10151 від 08.09.2017 року.

З 29.08.2017 року позивача переведено на пенсію за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При обрахунку пенсії застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, тобто за 2007 рік - 1197,91 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №327.

Розрахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Позивач набув право на призначення іншої державної пенсії на умовах Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до листа Новомосковського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 05.10.2017року 7910/02/15 позивачу з 29.08.2017 року, на підставі його заяви, призначена пенсія за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», при загальному стажі роботи - 41 рік 9 місяців 23 дні.

Вивчаючи поданий лист щодо розгляду скарги позивача суд приходить до висновку, що відповідач при розрахунку пенсії позивача при її призначенні з 29.08.2017 року на умовах Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2007 рік у розмірі 1197.91грн., не зарахував заробіток (дохід) позивача за періоди роботи з 01.07.2000 року по 30.06.2017 року.

Згідно поданих суду заперечень на позов відповідач обґрунтовує застосування при розрахунку пенсії позивача показника середньої заробітної плати у розмірі 1197.91грн. (за 2007 рр.) відповідно до закону 1058, а тому при переведенні позивача на інший вид пенсії, тобто на пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховується заробітна плата із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Між тим, суд не погоджується з таким висновком, виходячи із наступного.

Так, абзацом 2 частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Наведена норма Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

У відповідності до частини 1 статті стаття 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII (в редакції на період спірних правовідносин) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності (частина 2 статті 1 Закону від 09.04.1992р. №2262-XII).

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (частина 3 статті 1 Закону від 09.04.1992р. №2262-XII). .

У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Абзацом 1 частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналіз вищенаведених норм свідчить, що під переведенням з одного виду пенсії на інший у вищенаведеній частині 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розуміється саме переведення з одного виду пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначеної на умовах Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на інший із цих видів (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) у межах цього ж Закону.

Натомість, судом встановлено, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років на умовах зовсім іншого закону Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії та нормами якого застосування показника середньої заробітної плати (доходу) при призначення пенсії взагалі не передбачено. Після звільнення з військової служби позивач продовжував працювати і сплачувати відповідні страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та набув право на пенсію згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, у серпні 2017 року позивач звернувся вперше за призначенням пенсії на умовах Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не для її перерахунку або переведення з одного виду на інший, а тому наведені відповідачем положення частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до вказаних правовідносин не застосовуються.

Частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

На підставі Порядку визначення показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 01.02.2008р. №4-4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2008 р. за №146/14837, Пенсійним фондом України були затверджені наступні показники заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії за рік: за 2014 рік - 3149,45грн.; за 2015 рік - 3661,41грн.; за 2016 рік - 4482,35грн., а показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 три роки - 3764,40грн.

Таким чином, у відповідності до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач повинен був провести нарахування позивачу пенсії за віком при її призначенні з 29.08.2017 року із застосуванням показника середньої зарплати за три останні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії, який становить 3764,40грн.(2014-2016рр.).

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при вчиненні передбачених законодавством дій щодо призначення пенсії ОСОБА_1 Новомосковське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області діяло необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин.

Не дивлячись на наявність відзиву на позов, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вважало себе не належним відповідачем, на момент прийняття рішення по справі Новомосковське об'єднане управління Пенсійного фонду України припинило свою діяльність, а тому суд вважає за необхідне зобов'язати вчинити певні дії саме другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України, з огляду на те, що позивач являється учасником бойових дій, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 120, 158, 241-246, 250, 262-263 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати неправомірними дії Новомосковського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, як учаснику бойових дій, та визначення її розміру із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за 2007 рік;

Зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування пенсії за віком при її призначенні з 29.08.2017 року ОСОБА_1, згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки 2014-2016 роки, що передують року його зверненню за пенсією, який становить 3764,40 грн., та провести відповідний перерахунок та доплату ОСОБА_3 недоотриманих сум пенсії з дня її призначення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.