Справа № 523/10691/16-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 523/10691/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Виноградова Н.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд визнати неправомірною бездіяльність Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо неналежного розгляду заяви від 07.06.2016 року, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 23.12.1991 року по 06.11.2006 року на відповідних посадах, до його спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, зобовязати відповідача провести розрахунок спеціального стажу відповідно до записів його трудової книги.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач розглянув його заяву з порушенням вимог чинного законодавства, без прийняття відповідного рішення. Також вважає, що зміна назв закладів охорони здоровя, в яких він працював у спірний період, не впливає на їх статус та має враховуватися до спеціального стажу роботи.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови позивачу у зарахуванні до його спеціального стажу роботи період з 23.12.1991 року по 06.11.2006 року. Зобовязав відповідача включити вказаний період до спеціального стажу роботи, на підставі записів у трудовій книжці. В решті вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі Первомайське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову.

Обґрунтовуючи свої доводи, апелянт зазначив, що оскільки позивач не звертався до Управління із заявою встановленого зразка про призначення/перерахунок пенсії, підстави для прийняття рішення за результатами її розгляду відсутні. Крім того зазначив, що заяви, подані в порядку Закону України «Про звернення громадян», не передбачають прийняття за результатами їх розгляду відповідних рішень. До того ж вказав, що оскільки заклад, в якому позивач працював протягом спірного періоду, не включений до переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою КМУ від 04.11.1993 року №909, підстави для врахування цього періоду до спеціального стажу роботи відсутні.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, враховуючи достатність доказів для її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_4 з 1985 року по теперішній час працює в органах охорони здоровя.

У червні 2016 року позивач звернувся до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про проведення розрахунку його спеціального стажу, відповідно до записів у трудовій книжці та призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 21 червня 2016 року Управління повідомило позивача, що при розрахунку його спеціального стажу не враховано період його роботи з 23.12.1991 року по 06.11.2006 року в Михайлівському центрі санепіднагляду (Центр державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Михайлівському районі), територіальному відділі в Бурейському, Михайлівському і Архарінському районах Територіального управління Федеральної служби по нагляду в сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини по Амурській області, територіальному відділі в Бурейському, Михайлівському і Архарінському районах Державної цивільної служби Російської Федерації, з посиланням на те, що центри санепідемнагляду, держсанепідемнагляду, гігієни та епідеміології, територіальні управління з нагляду у сфері захисту прав споживачів не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що установи, в яких позивач працював у спірний період відносяться до санітарно-епідеміологічних закладів, робота на яких враховується до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років.

Колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає правильним, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (в редакції чинній в період виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1788-XII) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров'я, відповідно до пункту "е" статті 55.

Пунктом "е" ст.55 Закону №1788-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до абз. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Відповідно до розділу 2 цього Переліку до закладів охорони здоров'я відносяться: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Частинами 2,3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

За приписами статті 7 Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі (далі - Угода СНД), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якої вони проживають.

Призначення пенсій громадянам держав-учасниць угоди відбувається за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих країн, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї угоди.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено даними трудової книжки, ОСОБА_4 з 23.12.1991 року по 06.11.2006 року працював головним лікарем Михайлівського центру санепіднагляду, (який в подальшому був перейменований в «Центр державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Михайлівському районі»), санітарним лікарем по загальній гігієні, виконуючим обовязки головного лікаря, головним лікарем Центру державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Михайлівському районі; головним державним санітарним лікарем по Михайлівському районі; заступником начальника територіального відділу в Бурейському, Михайлівському і Архарінському районах Територіального управління Федеральної служби по нагляду в сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини по Амурській області; заступником начальника територіального відділу в Бурейському, Михайлівському і Архарінському районах Державної цивільної служби Російської Федерації.

Оскільки вище перелічені установи належать до санітарно-епідеміологічних закладів, в яких позивач займав посаду головного державного санітарного лікаря, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірний період роботи має враховуватися відповідачем до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Щодо доводів апелянта про відсутність обовязку із прийняття відповідного рішення з приводу звернення позивача із заявою про розрахунок спеціального стажу, судова колегія зазначає, що оскільки судом першої інстанцій відмовлено у задоволенні вказаної частини вимог, підстави для надання таким доводам оцінки є недоречними.

З приводу доводів позивача, що оскільки заклади в яких працював позивач протягом спірного періоду, не включені до переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою КМУ від 04.11.1993 року №909, підстави для врахування цього періоду до спеціального стажу роботи відсутні, судова колегія зазначає, що оскільки вказані установи перебували на території іншої держави, останні обґрунтовано відсутні у наведеному више переліку КМУ, та у даному випадку не може бути підставою для неврахування цього періоду роботи до спеціального стажу позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином з'ясовані всі обставини справи, їм надано правильну юридичну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду, не встановлено. Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству, доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстави для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання тексту в повному обсязі.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: Л.В. Стас

ОСОБА_3.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2