Справа № 127/27941/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2018 року

Київ

справа №127/27941/16-а

адміністративне провадження №К/9901/2289/17

К/9901/11283/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Кочерги В.П.

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_1

представник третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_3, поданої його адвокатом ОСОБА_2, та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року у справі №127/27941/16-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області по перевірці достовірності даних, внесених до Повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 24.05.2012 р. та декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 23.09.2015 р., зареєстрованої за №ВН 26 на об'єкт - будівництво двоквартирного, двоповерхового приватного житлового будинку замість старого на приватизованій земельній ділянці (квартира №2) по АДРЕСА_1 замовником якого є ОСОБА_3;

2) скасувати декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 23.09.2015 р., зареєстровану за № ВН 26 на об'єкт - будівництво двоквартирного, двоповерхового приватного житлового будинку замість старого на приватизованій земельній ділянці (квартира №2) по АДРЕСА_1 замовником якого є ОСОБА_3;

3) скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, індексний номер 47937972, видане 19.11.2015 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Стаховою Т.В.;

4) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №26276186, прийняте 19.11.2015 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Стаховою Т.В. стосовно реєстрації за ОСОБА_6 права власності на житловий будинок АДРЕСА_2

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 17.05.2012 року ОСОБА_3 без будь-яких дозвільних документів розпочав самочинне будівництво двоповерхового житлового будинку з підвальним приміщенням на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка межує з його земельною ділянкою. Позивач наполягає, що третьою особою було порушено норми ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування №44 від 14.04.1992 року та СНіП, і під час будівництва котловану для вказаного будинку було завдано значної шкоди житловому будинку позивача, яка полягає у тому, що внаслідок недотримання відстаней (побутових розривів) між будинками, які визначені вказаними ДБН, роботи важкої техніки, яка працювала ближче одного метра від його будинку, стіни, не витримавши навантаження, дали тріщини, які ОСОБА_3 добровільно усунути відмовився та продовжив самочинне будівництво житлового будинку з порушенням вимог чинного законодавства.

Позивач вважає, що забудовником не було дотримано вимог протипожежних норм, згідно яких відстань між будинками повинна становити не менше дев'яти метрів. Крім того, вказав, що за час цілковитої бездіяльності Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області ОСОБА_3, незважаючи на те, що згідно будівельного паспорту отримав дозвіл на будівництво двоквартирного, двоповерхового житлового будинку садибного типу з підвальним приміщенням, самочинно збудував одноквартирний чотириповерховий житловий будинок, однак жодного реагування від Департаменту не відбулося, що свідчить про цілковиту бездіяльність посадових осіб відповідача у продовженні забудовником самочинного будівництва попри порушення усіх можливих протипожежних, санітарних та будівельних норм.

З матеріалів справи №127/25562/15-ц, яка знаходилась в провадженні Вінницького міського суду, позивачу стало відомо, що 23.09.2015 р. Департаментом ДАБІ зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, а саме житлового будинку по АДРЕСА_1 19.11.2015 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Стаховою Т.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26276186, яким проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_3 за ОСОБА_6 та видано йому свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на вказаний будинок.

Вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність, яка призвела до незаконної реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та видачі свідоцтва про право власності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2017 року позов ОСОБА_1 в частині скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 23.09.2015 року, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_2, індексний номер: 47937972 виданого 19 листопада 2015 року та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26276186 прийнятого 19 листопада 2015 року залишено без розгляду, у зв'язку з надходженням відповідного клопотання від позивача (а.с.117)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2017 року справу передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду (а.с.118)

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що законодавцем покладено на Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю обов`язок перевірки повноти даних, зазначених у повідомленні про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації під час їх подання, в той час як на замовника покладено обов`язок за подання достовірної інформації.

Разом з тим, ОСОБА_1 неодноразово звертався до Вінницького окружного адміністративного суду.

Так, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 травня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Державної архітектурно-будівельної інспекції України по невжиттю заходів до зупинення самочинного будівництва житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та зобов'язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України вжити заходів до зупинення будівельних робіт житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 Постанова набула законної сили.

Посилаючись на те, що обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін, а також те, що вже винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №802/494/14-а, якою встановлено факт закінчення виконання будівельних робіт, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не подано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.70 КАС України, які б доводили бездіяльність відповідача.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову про задоволення позову. Визнано протиправною бездіяльність департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області по перевірці достовірності даних, внесених до Повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 24.05.2012 року та декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 23.09.2015 року, зареєстрованої за №ВН 26 на об'єкт - будівництво двоквартирного, двоповерхового приватного житлового будинку замість старого на приватизованій земельній ділянці (квартира №2) по АДРЕСА_1 замовником якого є ОСОБА_3.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 08.06.2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.07.2015 року, встановлено, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №713/714/14-21 від 10.11.2014 року фактичні відстані між житловим будинком позивача та новим житловим будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та вимоги Додатку 3.1 (обов'язковий) Протипожежні вимоги ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" не дотримані. Крім того, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 08.06.2015 року визнано протиправною бездіяльність Державної архітектурно-будівельної інспекції України по невжиттю заходів до зупинення самочинного будівництва житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та зобов'язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України вжити заходів до зупинення будівельних робіт житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1, однак всупереч вказаній забороні 23.09.2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України здійснено реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Також суд апеляційної інстанції встановив, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 13 жовтня 2013 року у цивільній справі №127/93/17-ц скасовано реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 23.09.2015 року, зареєстровану за №ВН 26 на об'єкт - будівництво двоквартирного, двоповерхового приватного житлового будинку замість старого на приватизованій земельній ділянці (квартира АДРЕСА_1 замовником якого є ОСОБА_3

Встановивши такі обставини, враховуючи вищезазначені рішення судів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли підтвердження під час судового розгляду даної справи, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_3 через свого адвоката ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що діючим законодавством передбачено право, проте не покладено обов'язку на відповідачів здійснювати перевірку достовірності даних в повідомленні про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Крім того, позивач звернувся до суду з ідентичною вимогою та з тих самих підстав, що була предметом розгляду у справі №802/233/16-а. На заявлені клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства, суд першої інстанції відмовив. На думку третьої особи, у разі незгоди з рішенням суду у справі №802/233/16-а, позивач мав право його оскаржити.

Державна архітектурно-будівельна інспекція у Вінницькій області також подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції не зазначено нормативно-правовий акт, який зобов'язує Інспекцію здійснювати перевірку достовірності даних у поданій для реєстрації дозвільних документах. Посилання суду на частину другу статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» скаржник вважає безпідставним, оскільки ця норма регулює підстави для скасування реєстрації дозвільних документів і не стосується предмета розгляду справи. Крім того, рішення в цивільній справі №127/93/17-ц та висновок судової будівельно-технічної експертизи №713/714/14-21 від 10 листопада 2014 року жодним чином не вказують на зазначення замовником будівництва недостовірних даних у дозвільних документах. Таким чином, на думку ДАБІ у Вінницькій області, судом апеляційної інстанції не з'ясовано необхідних обставин у справі, не надано належної оцінки доводам учасникам судового процесу, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

16 січня 2018 року ОСОБА_1 направив Верховному Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, просить відмовити у її задоволенні, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін як таку, що ухвалена судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Відзив обґрунтований, фактично, доводами адміністративного позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, заперечення на неї, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України; в редакції до 15 грудня 2017 року, що була чинною на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року і Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року не відповідають вищенаведеним вимогам КАС України з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначив, що 19 вересня 2016 року Вінницький окружний адміністративний суд виніс постанову, якою скасував декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, свідоцтво про право власності та рішення про державну реєстрацію на цей будинок. Але Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 22 листопада 2016 року скасував вказану постанову та закрив провадження у справі з підстав, що цей спір відноситься до юрисдикції загальних судів.

На підтвердження цих доводів, позивачем надані відповідні копії судових рішень у справі №802/233/16-а (а.с.11-17).

Під час розгляду справи судом першої інстанції, адвокатом третьої особи були заявлені клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 157 КАС України - наявність ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі №802/233/16-а, яка набрала законної сили.

Згідно журналу судового засідання від 15 березня 2017 року таке клопотання заявлялося у судовому засіданні під час розгляду справи Вінницьким міським судом Вінницької області, та у його задоволенні було відмовлено протокольною ухвалою суду (а.с.115).

4 квітня 2017 року адвокатом було подано Вінницькому окружному адміністративному суду письмове клопотання про закриття провадження у справі, до якого було подано копію позову, за яким відкрито провадження у справі №802/233/16-а і прийнято відповідні рішення (а.с.131).

Згідно журналу судового засідання від 26 квітня 2017 року це клопотання підтримано адвокатом під час розгляду справи Вінницьким окружним адміністративним судом, та у його задоволенні відмовлено протокольною ухвалою суду (а.с.155)

Відповідно до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції діючій до 15 грудня 2017 року, під час прийняття постанови суд вирішує: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

За змістом пункту 3 частини першої статті 163 КАС України у мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Отже, при наявності клопотання про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 157 КАС України, у поєднанні із посиланням на судові рішення у справі №802/233/16-а, суди попередніх інстанцій мали дослідити та встановити, чи не був предметом розгляду у справі №802/233/16-а той самий спір між тими самими сторонами, заявлений з тих самих підстав, та чи є такі, що набрали законної сили, постанова або ухвала суду у цій справі.

Натомість, в постанові Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року або інших судових рішеннях суду першої інстанції у даній справі відсутня юридична оцінка та дослідження обставин, про які йдеться у вищенаведеному клопотанні, хоча в матеріалах справи наявні копії судових рішень та позовної заяви у справі №802/233/16-а.

Переглядаючи судове рішення, суд апеляційної інстанції також не звернув уваги на наявність клопотань про закриття провадження у справі, не встановив вищенаведені обставини та не надав їм відповідної правової оцінки.

Таким чином, судами не встановлено обставин, які можуть мати значення для правильного вирішення справи, а саме, судами не перевірено обставин чи спір у справі №802/233/16-а виник між тими самими сторонами про той самий предмет та чи заявлений позов з тих самих підстав, що і у справі, яка розглядається.

Крім того, суд апеляційної інстанції послався на наявність рішення апеляційного суду Вінницької області від 13 жовтня 2013 року у цивільній справі №127/93/17-ц, проте матеріали справи не містять такого рішення, тобто судом встановлено обставини, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості згідно частини другої статті 341 КАС України встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до частини четвертої наведеної статті, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, зокрема, судами не було встановлено обставин, які можуть мати значення для правильного вирішення справи та встановлено обставини, які не підтверджені належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим справа підлягає направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду на підставі належних та допустимих доказів потрібно встановити наявність чи відсутність підстав для задоволення клопотання третьої особи про закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 157 КАС України з наведенням відповідних мотивів. Судове рішення, на підставі встановлених обставин та зібраних доказів, повинно містити обґрунтування, чому суд приймає або відхиляє той чи інший доказ, надавши правову оцінку усім доводам сторін в межах заявленого позову.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_3, поданої його адвокатом ОСОБА_2, та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року та постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 березня 2018 року.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду