Справа № 805/3202/17-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 березня 2018 року

Київ

справа №805/3202/17-а

касаційне провадження №К/9901/1401/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шипуліної Т.М. розглянув матеріали касаційної скарги Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26.10.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 у справі №805/3202/17-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання вчинити дії щодо повернення надміру сплачених сум грошових зобов'язань у сумі 25396540грн.,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» у вересні 2017 року звернулося до адміністративного суду з позовом до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання вчинити дії щодо повернення надміру сплачених сум грошових зобов'язань у сумі 25396540грн.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 26.10.2017 позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14.12.2017 залишив постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26.10.2017 без змін.

Волноваська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області звернулася 14.12.2017 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на вказані судові рішення.

Верховний Суд ухвалою від 02.01.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частин четвертої та п'ятої статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою), з огляду на ненадання документу, який належним чином підтверджує повноваження представника податкового органу, який підписав касаційну скаргу, а також документу про сплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали. У цій ухвалі здійснено розрахунок судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги у справі, виходячи ціни позову (оскарженої суми за заявленою майновою вимогою).

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником надіслано до суду оригінал документу про підтвердження повноважень представника податкового органу, який підписав касаційну скаргу, а також клопотання про продовження строку на 1 місяць для усунення недоліків касаційної скарги в частині надання документу про сплату судового збору.

Верховний Суд ухвалою від 30.01.2018 продовжив скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги в частині надання документу про сплату судового збору на 1 місяць з дня вручення копії ухвали про продовження процесуальних строків.

Вказана ухвала Верховного Суду від 30.01.2018 була отримана відповідачем 06.02.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №015.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30.01.2018 скаржником надіслано до суду касаційної інстанції клопотання від 08.02.2018, в якому податковий орган вказує, що здійснений в ухвалі Верховного Суду від 02.01.2018 розрахунок судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги у справі, виходячи з майнових вимог, є невірним.

В обґрунтування вказаної позиції відповідач наголошує на тому, що у справі ним заявлено вимоги немайнового характеру - оскаржено не суму надмірно сплачених грошових зобов'язань зі сплати податку на прибуток, а саме бездіяльність щодо неподання висновку про повернення коштів. До вказаного клопотання відповідачем долучено документ про сплату судового збору - платіжне доручення від 18.12.2017 №471 в сумі 1920грн., що на думку відповідача, відповідає встановленій законом ставці, виходячи із заявленої вимоги немайнового характеру.

Суд касаційної інстанції вважає посилання відповідача на немайнових характер заявлених у справі позовних вимог про зобов'язання вчинити дії щодо повернення надміру сплачених сум грошових зобов'язань з податку на прибуток необґрунтованими. При цьому керується таким.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з касаційною скаргою) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Окремі рішення, прийняті суб'єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

Тобто, вимоги, наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

Вирішуючи спір у справі № 826/4860/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, Верховний Суд України у постанові від 01.03.2016 дійшов висновку, що правильним способом захисту платника податку на додану вартість є вимога про зобов'язання податкового органу до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

У цьому рішенні Верховний Суд України зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Зі змісту положень підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що правові висновки Верховного Суду України мають враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах.

Враховуючи викладене, вирішення заявленої у справі №805/3202/17-а вимоги про зобов'язання відповідача подати органу казначейської служби висновок щодо повернення надміру сплачених сум грошових зобов'язань є належним способом захисту порушеного права щодо отримання невідшкодованих коштів та має наслідком зміну майнового стану позивача.

Таким чином, вимоги про зобов'язання вчинити дії щодо повернення надміру сплачених сум грошових зобов'язань мають майновий характер, а тому здійснений в ухвалі Верховного суду від 30.01.2018 розрахунок судового збору, що підлягав сплаті за подання касаційної скарги, виходячи з ціни позову, є вірним.

На момент постановлення цієї ухвали вимоги ухвали Верховного Суду від 14.12.2017 про залишення касаційної скарги без руху, з урахуванням вимог ухвали від 30.01.2018 про продовження процесуальних строків, в частині надання документу про сплату судового збору не виконано.

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вчинення судом процесуальної дії) до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, пунктом 1 частини четвертої якої передбачено повернення позовної заяви, якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуто у встановлений судом строк.

З огляду на зазначене, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Касаційну скаргу Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26.10.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 у справі №805/3202/17-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання вчинити дії щодо повернення надміру сплачених сум грошових зобов'язань у сумі 25396540грн. - повернути.

2. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Т.М.Шипуліна