Справа № 592/723/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 592/723/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м.Сум від 13 лютого 2018 року (головуючий 1 інстанції Литовченко О.В.., повний текст рішення складений 13.02.2018 р.) по справі № 592/723/18 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Суми ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати постанову серії БР №659268 від 20.01.2018 року за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України та накладання адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн..

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Сум від 13 лютого 2018 року скасована постанова серії БР №659268 від 20.01.2018 р. інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми, лейтенанта поліції ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. і надіслано справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (а.с.27).

Позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Апелянт наголошує на тому, що позивач в своїх вимогах не просив суд спрямовувати справу на новий розгляд, суд безпідставно вийшов за межі позовних вимог. Апелянт наголошує на недоведені його вини у скоєні правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, він о22.35 год. 20.01.2018 р. транспортним засобом не керував.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в звязку з чим, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів здійснюючи апеляційний перегляд з урахуванням приписів ч.3 ст.3, 268, 271, 272, 286 КАС України, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, що 20.01.2018 інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Суми, лейтенантом поліції ОСОБА_3 щодо позивача була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення, серія БР №659268, відповідно до якої, 20.01.2018 р. близько 22 год. 35 хв. в м. Суми, вул. Марії Приймаченко, водій, керував транспортним засобом не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.7).

Приймаючи рішення та спрямовуючи справу на новий розгляд, суд першої інстанції з урахуванням статті 286 КАС України, виходив з того, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП до штрафу у розмірі 425 грн. не відповідає вимогам ст..283 КУпАП, а саме: в резолютивній частині не вказано щодо визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а відразу накладено штраф у розмірі 425 грн., є такою, що порушує права та законні інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, а тому підлягає скасуванню в судовому порядку.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Під час несення служби, у відповідності до вимог п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

У відповідності до п. 2.1 «ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, окрім іншого, - поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний, окрім іншого, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, положеннями п.21.1 ст.21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників», встановлена заборона експлуатації транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Також положеннями цієї статті встановлено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод (п.21.2)

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі обставини встановлюються на підставі наявних доказів.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних, які є доказами та на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Одним з доказів, які можуть бути в справі про адміністративне правопорушення, окрім пояснень є також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Положеннями ст.283 КУпАП встановлені основні вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про накладання адмін..стягнення від 20.01.2018 року, яка є типовою формою відповідає вимогам ст..283 КУпАП, а тому висновки суду першої інстанції про її невідповідність вимогам закону, є безпідставні. Окрім цього в постанові є посилання на відеозапис, як на доказ, який долучений до матеріалів справи.

Колегія суддів зазначає, що дослідженими матеріалами та відеозаписом долученим до матеріалів справи встановлено, що працівниками УПП в Сумській області під час патрулювання та виконання своїх функціональних обовязків в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, 20.01.2018 року близько о 21 год. 24 хв. в м. Суми, вул. Марії Приймаченко був зупинений водій ОСОБА_1, який керував автомобілем ЗАЗ ДЕУ реєстр.номер ВМ 5540ВЕ. Під час перевірки, на ОСОБА_1 був складений адмін..протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, за керування т.з в стані алкогольного спяніння. Такий протокол був складений о 22.10 год.

Окрім цього, в звязку з відсутністю у ОСОБА_1 полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, відносно позивача була винесена оскаржувана постанова за ч.1 ст.126 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що відеоматеріалами в достатній мірі підтверджується, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП проводився з дотримання норм передбачених ст. 268, 280 КУПАП, а тому доводи позивача щодо не дотримання з боку працівників патрульної поліції розяснення йому прав, що призвело до порушення скористатись юридичною допомогою, є безпідставними та необґрунтованими. Позивачу розяснювались передбачені ст..268 КУпАП права, він опитувався працівниками поліції та надавав пояснення з приводу відсутності страхового полісу, справа розглядалась в його присутності.

Позивач не до винесення відносно нього постанови про притягнення до адмін..відповідальності, ні до суду не надав та не спростував належними доказами наявності у нього та пред'явлення для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги та вважає безпідставними доводи позивача-апелянта стосовно не доведення з боку сторони відповідача факту вчинення позивачем у зазначений у поставі час керування транспортним засобом, що вказує на відсутність з його боку порушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Так, як встановлено з матеріалів справи, що позивача працівниками поліції було зупинено близько о 20.24 год. 20.01.2018 р. Тривалий час здійснювалось оформлення адмін..матеріалів відносно позивача за ст.130 КУпАП з приводу керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. В звязку з чим, після їх оформлення відбулось оформлення матеріалів справи за ч.1 ст.126 КУпАП. Це вбачається з самих матеріалів відеозапису, та зафіксованому на ньому часі. Колегія суддів зазначає, що помилкове зазначення у оскаржуваній постанові від 20.01.2018 року часу « 22 год. 35 хв.», як час, коли позивач керував автомобілем, в той же час таке керування фактично було близько о « 20 год.24 хв.» не спростовує суті самого факту правопорушення передбаченого ч.1 ст..126 КУпАП та не може мати наслідком скасування такої постанови. Наведена різниця у часі, це різниця у часі між фактичним керуванням та оформленням постанови.

Колегія суддів зазначає, що положеннями статті 286 КАС України дійсно передбачена можливість за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

В той же час, така можливість існує в тому випадку, якщо коли справу про адмін..відповідальність розглянуто не уповноваженою на то субєктом владних повноважень, визначеного положеннями КУпАП. Відповідач, інспектор роти №4 батальйону УПП ОСОБА_2 є належною посадовою особою, до повноважень якого входить можливість розгляду справи у сфері дорожнього руху та прийняття відносно правопорушника належної постанови.

В звязку з чим, висновки суду першої інстанції з цього приводу про спрямування справи до компетентного органу (посадової особи) є таким, що суперечить вимогам КУпАП, так і положенням ст..286 КАС України.

Таким чином, у відповідності до положень ст. 256 КУпАП відповідачем розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при прийнятті постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, КУпАП діяв на підставі, у межах повноважень та згідно чинного законодавства України, а тому не порушив права та законні інтереси позивача.

В даному випадку жодні доводи позивача наведенні у позовній заяві та апеляційній скарзі не надають можливості суду задовольнити його вимоги. Також не можна погодитися з вищенаведених підстав з відзивом на апеляційну скаргу сторони відповідача. Судове рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності.

Надання неналежної правової оцінки фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи по суті заявлених вимог. Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст.317 КАС України дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції із прийняттям нової про відмову у задоволенні позову з наведених вище судом апеляційної інстанції підстав.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 268, 271, 272, 286, 292, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Сум від 13 лютого 2018 року по справі № 592/723/18 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №659268 від 20.01.2018 року - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справи визначеної статтею 286 КАС України, відповідно до ст..272 цього Кодексу набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6