Справа № 129/394/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 129/394/17

Головуючий у 1-й інстанції: Бондар О.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

19 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року (ухвалену в м. Гайсині) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області про визнання дій щодо призначення та виплати пенсії протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області про визнання дій щодо призначення та виплати пенсії протиправним та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 81/ос від 06.05.2016 року був звільнений зі служби на підставі рапорту від 06.05.2016 року та свідоцтва про хворобу № В-72 від 06.05.2016 року, у зв'язку з чим вважає, що відповідно до Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" його пенсія повинна становити в розмірі 61 % від відповідних сум його грошового забезпечення.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на одержання пенсії відповідно до Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в розмірі 61% від відповідних сум його грошового забезпечення підтверджується свідоцтвом про хворобу № В-72 від 06.05.2016 року.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив про те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим постанова Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року підлягає скасуванню.

Позивач своїм правом, передбаченим п.1 ч.1 ст.311 КАС України, не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

За приписами ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, в травні 2016 року позивач проходячи службу в Національній поліції в зв'язку з погіршенням стану здоров'я був направлений управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на військово - лікарську комісію до державної установи «територіальне медичне об'єднання МВС України по Вінницькій області». За результатами обстеження згідно свідоцтва про хворобу № В - 72 від 06.05.2016 року позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час на основі ст. 60б, 55в,71в, 7б графи 1 розкладу хвороб і фізичних вад наказу МВС України від 06.02.2001 року № 85 (а.с. 5).

Наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 06.05.2016 року № 81о/с на підставі поданого рапорту від 06.05.2016 року та свідоцтва про хворобу № В-72 від 06.05.2016 року позивач був звільнений зі служби за пунктом 2 (через хворобу) частини 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (а.с. 6).

В період з червня по серпень 2016 року позивач відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» отримував пенсію у розмірі 61% від відповідних сум його грошового забезпечення (а.с. 7).

З 01.09.2016 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області проведено перерахунок пенсії позивача з пониженням її основного розміру до 56 % (а.с. 10).

У вересні 2016 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою, в якій просив поновити його права в частинні нарахування пенсії в розмірі 61% грошового забезпечення.

Листом від 26.09.2016 року № 590/К-12 відповідачем було відмовлено в задоволенні заяви позивача, оскільки надане позивачем свідоцтво про хворобу військово - лікарської комісії ДУ «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Вінницькій області» не містить в собі інформації про непридатність до служби в поліції.

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. а ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу років 20 років і більше (п.а ст. 12) за вислугу років 20 років - 50 %, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі п.2,3 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 % відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років 3% відповідних сум грошового забезпечення.

Положеннями п.2, 3 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:1) у зв'язку із закінченням строку контракту;2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 1995 року № 488, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 серпня 1995 року за № 308/844 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд в органах внутрішніх справ й військах внутрішньої та конвойної охорони МВС України.

В додатку №12 до вище вказаного положення затверджене «свідоцтво про хворобу», в п. 13 додатку міститься графа: «Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби».

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 на підставі ст. 60б, 55в, 71в, 7б графи 1 розкладу хвороб і фізичних вад наказу МВС України від 06.02.2001 року № 85 було визнано не придатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, у зв'язку з чим його згідно наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 06.05.2016 року № 81о/с було звільнено зі служби в поліції.

Колегія суддів звертає увагу, що вищевказане положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд в органах внутрішніх справ й військах внутрішньої та конвойної охорони МВС України чинне на даний час.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо про те, що військово - лікарські документи мають містити в собі інформацію про непридатність «до служби в поліції».

В призмі наведених правових норм, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, визнавши протиправними дії відповідача при прийнятті рішення від 01.09.2016 року про зміну основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 61% на 55 % грошового забезпечення позивача.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши доводи апелянта та наявні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов до твердження, що вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням норм чинного законодавства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 березня 2018 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.