Справа № 303/1497/18
Суддя: Курах Л. В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/1497/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2018 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючої судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево адміністративну справу за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: м.Мукачево, вул.Недецеї, 45) до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3 (місцезнаходження: м.Мукачево, вул.Недецеї, 45) про примусове видворення іноземця за межі території України, -

В С Т А Н О В И В :

19.03.2018 року до Мукачівського міськрайонного суду надійшла позовна заява Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про примусове видворення іноземця за межі території Українигромадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3 Позов мотивує тим, що 16.03.2018 року був затриманий під час спроби незаконного, поза пунктами пропуску, в склад групи осіб, перетину державного кордону з України в Угорщину на ділянці відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, на напрямку 199прикордонного знаку, на території Дийдівської сільради Берегівського району Закарпатської області. Своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП. В подальшому його було затримано на термін до 3-х діб. В ході зясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач потрапив на територію України близько пяти років тому, проживав в Україні незаконно. 27.07.2017 року звернувся до Управління ДМС України в м.Київ із заявою про надання статусу біженця проте остаточного рішення по заяві не дочекався.

Представник позивача - ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 05.12.2017р. № 27/0003) з наведених в позовній заяві підстав позов підтримував просив вимоги задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що вже на протязі пяти років проживає в м.Київ і звертався для отримання статусу біженця однак не завершив дану процедуру, через свою некомпетентність в питаннях законодавства України.

Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст.9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

У ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною ОСОБА_1 України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч.1 ст.26 вказаного Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону №3773-VI).

Враховуючи вищенаведені правові норми статей 26 і 30 Закону №3773-VI примусовому видворенню передують дві обставини, а саме:

-прийняття рішення про примусове повернення, яке відповідає усім вимогам чинного законодавства та встановленій формі;

-ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

Згідно п.2.1 «Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації ДПС, Служби безпеки України від 23.04.2012 №353/271/150 (зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за №806/21119з) у рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець повинен виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення, а іноземець зобов'язаний самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви 18.03.2018 року заступником начальника штабу начальником відділу прикордонної служби підполковником ОСОБА_5 винесено рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства (а.с.9).

Суд бере до уваги той факт, що Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом про видворення ОСОБА_3 вже на наступний день після прийняття рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, а отже достеменних підстав вважати, що ОСОБА_3 буде ухилятися від виїзду немає.

Крім того, Рішення заступника начальника штабу начальника відділу прикордонної служби підполковником ОСОБА_5 від 18.03.2018 року про примусове повернення за межі України ОСОБА_3 не відповідає формі рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затвердженій в додатку 1 до Інструкції, зокрема в частині визначення строку, протягом якого іноземець повинен виїхати з України.

На підставі викладеного та керуючись 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241 - 243, 246, 250, 255, 288, 371 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3 про примусове видворення іноземця за межі території України відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 21.03.2018 року.

Головуюча Л.В. Курах