Справа № 537/5364/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 р., м Харків Справа № 537/5364/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кононенко З.О.

суддів: Калиновського В.А. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.02.2018 (суддя Сьоря С.І., 39617, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Троїцька, 37/49, повний текст складено 13.02.18) по справі № 537/5364/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправними дій, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Крюківського районного суду м. Кременчука з адміністративним позовом до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції, в якому просила суд:

- скасувати постанову серії БР 534038 по справі про адміністративне правопорушення від 01.12.2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності;

- визнати дії інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці ДПП ОСОБА_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення протиправними та винесення постанови серії БР 534038 від 01.12.2017 року незаконними;

- закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що вважає постанову серія БР 534038 по справі про адміністративне правопорушення від 01.12.2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП безпідставною, протиправною та такою, що порушує її права, свободи та інтереси.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.02.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці ДПП ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м.Кременчуці ДПП про визнання протиправними дій, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено частково.

Постанову інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці ДПП ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення серії БР №534038 від 01.12.2017 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..122 ч.1 КУпАП скасовано.

Постанову інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кременчуці ДПП ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення серії БР №534038 від 01.12.2017 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст..126 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. залишити без змін, а позовну заяву в цій частині залишити без задоволення.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Виходячи з приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 01 грудня 2017 року поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Кремечнуці ДПП ОСОБА_2 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР №534038, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.122 ч.1, 126 ч.1 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що остання 01.12.2017 року о 02 год. 00 хв. керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 в м.Кременчуці на перехресті вул..Першотравнева, 63/16 з полоси, рух з якої прямо, здійснила рух ліворуч, та не предявила посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, КУпАП, а тому позовні вимоги в цій частині, щодо визнання незаконними дій відповідача щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 534038 від 01.12.2017 року, а також визнання її в цій частині протиправною та скасування є законними та обґрунтованими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт не предявлення позивачем на вимогу патрульного поліцейського посвідчення водія підтверджено наявними у справі доказами, а тому позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КупАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Із системного аналізу вказаних норм права вбачається, що відсутність посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії під час керування транспортним засобом є безумною підставою для притягнення да адміністративної відповідальності незалежно від психологічного відношення винної особи до цього. Тому якщо особа за відсутності умислу з будь-яких причин несає при собі посвідчення водія, це не звільняє її від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З переглянутого відеозапису реєстратора патрульного, який працював у період часу, коли було виявлено адміністративне правопорушення зафіксовано факт, що позивач на вимогу патрульного поліцейського у зневажливій формі відмовився предявити посвідчення водія.

Таким чином, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії підтверджено достатніми та належними доказами у справі, наявні правові підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо посилання заявника апляційної скарги на те, що інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме не надано можливості знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, колегія суддів зважає на таке.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 № 1408/27853 (далі по тексту - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до розділу І Інструкції № 1395 визначено процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, залежно від установлених обставин зазначає у рішенні про наявність або відсутність вини конкретної особи у його вчиненні та за результатами розгляду справи по суті на підставі статті 247 КУпАП приймає рішення щодо закриття справи про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Таким чином, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис, яким зафіксована, в тому числі, процедура притягнення до адміністративної відповідальності позивача, який додано відповідачем як доказ правопорушення.

З даного відеозапису вбачається, що інспектором дотримана процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності, справу правомірно розглянуто на місці вчинення правопорушення, а тому колегія суддів вважає, що твердження ОСОБА_1 щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи та накладення на неї адміністративного стягнення не відповідає дійсним обставинам справи.

Щодо відмови в наданні права на отримання юридичної допомоги під час притягнення позивача до відповідальності, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини (зокрема справа "Максименко проти України") Суд обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов'язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, що останньому було відмовлено в отриманні юридичної допомоги.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що адміністративне стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.1 статті 126 КУпАП, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах доказами, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт не предявлення позивачем на вимогу патрульного поліцейського посвідчення водія підтверджено наявними у справі доказами, а тому позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.02.2018 року по справі № 537/5364/17 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 311, 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.02.2018 по справі № 537/5364/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5