Справа № П/811/1648/17
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2018 рокусправа № П/811/1648/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

суддя - доповідач: Олефіренко Н.А.

судді: Шальєвої В.А. Чумака С.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

За участю представників:

Позивача ОСОБА_1 ( довіреність від 12.03.2018 року)

Відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 р. (суддя Т.М. Кармазина) в адміністративній справі № П/811/1648/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсталь- Груп" до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Спецсталь-Груп» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.08.2017 року№, №, №.

Позо вмотивовано тим, що Товариством сформовано податковий кредит на підставі належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від ТОВ "Промоушн Трейд", ТОВ "Найдлі плюс", ТОВ "Хайлайт", ТОВ "Десмонт Продакт". Взаємовідносини із зазначеними контрагентами здійснювались згідно укладених між сторонами договорів, придбаний товар використовувався в господарській діяльності ТОВ "Спецсталь-Груп" з метою отримання прибутку. Господарські операції супроводжувались оформленням всіх необхідних первинних документів у відповідності до ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік". На час укладення позивачем правочинів з контрагентами, останні були належним чином зареєстровані та були платниками податку на додану вартість. На підставі зазначеного вважають, що Товариством, в повній мірі, дотримано вимог норм законодавчих актів при взаємовідносинах з вищезазначеними контрагентами та оподаткуванні господарських операцій з ними.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду позов задоволено - визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 16 серпня 2017 року №, №, №.

На рішення суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга за змістом якої відповідач зазначив про необґрунтованість висновків суду з огляду на те, що перевіркою встановлено, що господарські операції позивача з ТОВ "Промоушн Трейд", ТОВ "Найдлі плюс", ТОВ "Хайлайт", ТОВ "Десмонт Продакт" здійснені без мети настання реальних наслідків. Також посилався на те, що в ході перевірки контрагентів-постачальників встановлено відсутність документів, які б підтвердили реальність операцій з позивачем. Тому, на думку відповідача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято податковим органом в межах повноважень з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції під час перегляду справи встановлено, що в період з 24.07.2017 року по 28.07.2017 року податковим органом здійснено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Спецсталь-Груп" з питань правильності нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Промоушн Трейд" за липень 2016 року, що відображені в податковій декларації з ПДВ за липень 2016 року, ТОВ "Найдлі плюс" за серпень 2016 року, що відображені в податковій декларації з ПДВ за серпень 2016 року, ТОВ "Хайлайт" за грудень 2016 року, що відображені в податковій декларації з ПДВ за грудень 2016 року, та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів зазначених взаємовідносин в декларації з податку на прибуток за 2016 рік, з питань правильності нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Десмонт Продакт" за квітень 2017 року, що відображені в податковій декларації з ПДВ за квітень 2017 року, за результатами якої складено акт №284/11-28-14-04/38693422 від 04.08.2017 року.

На підставі висновків акту перевірки встановлено порушення ТОВ "Спецсталь-Груп" п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ в періоді, що перевірявся, на загальну суму 83510 грн., в т.ч. за липень 2016 року на суму 46680 грн., за серпень 2016 року на суму 36830 грн., та завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (ряд.21 декл.) в сумі 868917 грн. в т.ч. за грудень 2016 року в сумі 192250 грн., за квітень 2017 року в сумі 676667 грн. та п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2016 рік на суму 279821 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.08.2017року №, згідно якого ТОВ "Спецсталь-Груп" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 125265 грн., у тому числі за податковими зобов'язаннями у розмірі 83510 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 41755 грн., №, за яким Товариству зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 868917 грн. та №, за яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 419732 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 279821 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 139911 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується належним чином та в повному обсязі виконання укладених позивачем зі своїми контрагентами правочинів, а відповідач, як суб'єкт владних повноважень, враховуючи, що висновки викладені в акті податкової перевірки не узгоджуються з нормами матеріального права, не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

За матеріалами справи встановлено, що ТОВ "Спецсталь-Груп" до податкового кредиту в липні 2016 року віднесено суму ПДВ в розмірі 46680 грн. за податковими накладними, виданими ТОВ "Промоушн Трейд", з придбання товарів (феромарганцю ФМнД-78) , на підставі договору поставки №35 від 22.07.2016 року.

Вказаний товар було оприбутковано відповідно до видаткової накладної , а транспортування підтверджується товарно-транспортною накладною. Оплату вартості придбаного товару здійснено в повному обсязі, що не заперечувалось відповідачем та описано в акті перевірки.

Щодо правовідносин з контрагентом ТОВ "Найдлі плюс" встановлено, що до податкового кредиту в серпні 2016 року ТОВ "Спецсталь-Груп" віднесено ПДВ в сумі 36830 грн. за податковими накладними, виданими ТОВ "Найдлі плюс", з придбання феросилікомарганцю МнС17, на підставі договору поставки №42 від 29.08.2016року. Вказаний товар було оприбутковано відповідно до видаткової накладної, а транспортування підтверджується товарно-транспортною накладною. Оплату вартості придбаного товару здійснено в повному обсязі, що не заперечувалось відповідачем та описано в акті перевірки.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "Хайлайт" встановлено за матеріалами справи, що у грудні 2016 року ТОВ "Спецсталь-Груп" віднесено до податкового кредиту ПДВ в сумі 192250 грн. за податковими накладними, виданими ТОВ "Хайлайт", з придбання феросиліція ФС-65, чавун переробний ПЛ1-ПЛ2 та послуги по зберіганню зазначеного товару, на підставі договорів поставки №61 від 20.12.2016 року, складського зберігання товарів №60 від 30.11.2016 року. Вказані товари та послуги було оприбутковано відповідно до видаткових накладних, актів здачі-приймання робіт (надання послуг), а транспортування підтверджується товарно-транспортними накладними. Оплату вартості придбаного товару здійснено в повному обсязі, що не заперечувалось відповідачем та описано в акті перевірки.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "Десмонт Продакт" встановлено за матеріалами справи, що ТОВ "Спецсталь-Груп" до податкового кредиту в квітні 2017 року віднесено ПДВ в сумі 676666,67 грн. за податковими накладними, виданими ТОВ "Десмонт Продакт", з придбання феромарганцю ФМнД-78, на підставі договору поставки №310317-2 від 31.03.2017 року. Вказаний товар було оприбутковано відповідно до видаткових накладних , а транспортування підтверджується товарно-транспортними накладними . Оплату вартості придбаного товару здійснено в повному обсязі, що не заперечувалось відповідачем та описано в акті перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем отриманий від ТОВ "Промоушн Трейд", ТОВ "Найдлі плюс", ТОВ "Хайлайт", ТОВ "Десмонт Продакт" товар в подальшому реалізовано ТОВ "ОФ Сапсан", ТОВ "Торговий дім АвтоКрАЗ", ДП "Стальзавод", ТОВ "Мелітопольський завод автотракторних запчастин", ТОВ "Ніжинський дослідно-механічний завод", ТОВ "Енмаліт", ПАТ "Ужгородський турбогаз", АТ "ХТЗ", ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", ПАТ "Дніпроважмаш", ПрАТ "Металит", ТОВ "Ростенергомаш", ТОВ "Руслан-комплект", ТОВ "Велес-Агро ЛТД", ТОВ "Патон-Електрод", що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, довіреностями на отримання товару.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються в окремих рядках певні обов'язкові реквізити.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладені норми Податкового кодексу України, судами попередніх інстанцій вірно зазначено про існування декількох підстав для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, фактична сплата грошових коштів контрагенту, в сумі визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Згідно пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються з: - витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; - інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; - крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Отже, показники доходів та витрат безпосередньо впливають на об'єкт оподаткування.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно пункту 138.4 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пункту 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення достану, придатного для продажу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Із зазначених правових норм вбачається, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку.

Також, згідно пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.

Отже, формування суб'єктом господарювання податкового кредиту та витрат не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Таким чином, в матеріалах справи в повному об'ємі наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами. Зазначені документи, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 44, статті 201 Податкового кодексу України і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Отже, фактичні обставини об'єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу валових витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 310, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 р. в адміністративній справі № П/811/1648/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 14.03.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 16.03.2018 року.

Суддя - доповідач: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.Ю. Чумак