Справа № 820/4725/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4725/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Подобайло З.Г.

суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2017, суддя Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 26.12.17 по справі № 820/4725/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області , Східної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення, податкових повідомлень - рішень, акту,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати повністю вимогу від 16.02.2017 р. №Ф- про сплату боргу (недоїмки), яким вимагається сплатити недоїмку у розмірі 140485 грн. 31 коп.; визнати протиправним та скасувати повністю рішення від 16.02.2017 р. №Ф- про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 25151 грн. 41 коп.; визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання та застосовано штрафні санкції у розмірі 2194573 грн. 50 коп.; визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. № , яким застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн. 00 коп.; визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. № , яким застосовано штрафні санкції у розмірі 2827 грн. 40 коп.; визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання та застосовано штрафні санкції у розмірі 2050917 грн. 97 коп.; визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання та застосовано штрафні санкції у розмірі 67777 грн. 89 коп.; визнати протиправним та скасувати акт від 18.01.2017 року №85/20-38-13-04-09/НОМЕР_1 про результати документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2017р. в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, не погодившись з постановою , подала апеляційну скаргу , не погоджується з зазначеним рішенням, оскільки воно винесене при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, обставини, які мають значення для справи і які місцевий адміністративний суд визнав встановленими, не були доведені під час судового засідання, тому висновки, викладені у рішенні місцевого адміністративного суду, не відповідають обставинам справи. Суд допустив неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення. Вказує, що податковий орган, реалізовуючи компетенцію щодо здійснення контрольного заходу, має здійснювати перевірку у виключний відповідності із плану-графіку перевірок. Проте, проведення перевірки було здійснено з 27 грудня 2016 року, отже із порушенням норм закону.Додатковим підтвердження факту планування проведення перевірки позивача саме у І кварталі 2016 року слугує наказ про проведення перевірки від 14.04.2016 за № 259, який, хоча був винесений у відповідності до плану-графіку, проте із порушенням строків оповіщення позивача про її проведення, тобто менше ніж за 10 календарних днів, що не спростовує сам відповідач. Просить суд апеляційної інстанції скасувати повністю рішення Харківського адміністративного суду від 18.12.2017 , змінити судове рішення та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачі заперечують про доводів та обґрунтувань апеляційної скарги , вважають рішення суду першої інстанції обґрунтованим, просять суд апеляційної інстанції відмовити в задоволені апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, рішення Харківського адміністративного суду від 18.12.2017 залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , ФОП ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця 22.06.2012 року, перебуває на обліку в Східній ОДПІ м.Харкова з 25.06.2012 року, зареєстрована платником ПДВ з 01.08.2012 року.

На підставі п.20.1.4 ст.20, п.75.1 ст.75, ст.77, п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України, п.2 ст.13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", наказу Східної ОДПІ м.Харкова від 29 листопада 2016 року за №1120 та плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на 2016 рік, фахівцями контролюючого органу в період з 27.12.2016 року по 11.01.2017 року проведена документальна планова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта.

За наслідками перевірки складено акт №85/20-38-13-04-09/НОМЕР_1 від 18.01.2017 року про результати документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 року, за висновками якого встановлені наступні порушення: п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет у сумі 1463049,0 грн.; п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України в частині непідтвердження залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) в сумі 8141,0 грн.; п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 , п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України, у результаті занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 1367278,65грн.; абз.1 п.2 ч. 1 ст.7, п. 11 ст.8, ч.2 п.1 ст.8, п.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 140485,31грн.; п.п.1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового Кодексу України, у результаті занижено суму військового збору 54222,31грн.; п.п.16.1.12 п. 16.1 ст. 16, пп.20.1.6 п.20.1, ст.,20, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового Кодексу України, в частині не надання первинних документів, що використовувалися в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконання вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

На підставі висновків вказаного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області винесені: вимога від 16.02.2017 р. №Ф- про сплату боргу (недоїмки), рішення від 16.02.2017 р. №Ф- про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, податкові повідомлення-рішення від 16.02.2017 р. №, № , № , №, №.

Позивач скористався правом адміністративного оскарження та подав скаргу до Державної фіскальної служби України, в якій просить скасувати вищезазначені рішення, як такі, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Рішенням ДФС України №5977/Т/99-99-11-02-02-25 від 28.04.2017 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.02.2017 № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.02.2017 № ГУ ДФС у Харківській області вирішено залишити без змін, скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 05.04.2017 № 05/04/17 в частині оскарження вищезазначених документів - без задоволення.

Рішенням №7006/Т/99-99-11-02-01-14 від 30.05.2017 року Державна фіскальна служба України залишила без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 16.02.2017 року №, №, №, №, №, а скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення.

Відмовляючи у задоволені позову , суд першої інстанції виходив з того , що ФОН ОСОБА_1 до проведення планової невиїзної документальної перевірки не надано документи, які підтверджують витратну частину обліку за 2014 та 2015 роки, зокрема показники податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2014р. та показники податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2015р., а отже відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України вважається, що такі документи були відсутні у позивача під час складання такої звітності. Позивач не спростовує встановлених актом перевірки порушень, суд приходить до висновку про обґрунтованість прийняття Головним управлінням ДФС України спірних рішень. Також, вказує , що акт від 18.01.2017 року №85/20-38-13-04-09/НОМЕР_1 про результати документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 не породжує обов'язкових юридичних наслідків, відповідно підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування акт увід 18.01.2017 року №85/20-38-13-04-09/НОМЕР_1 про результати документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову з наступних мотивів.

Звернувшись з даним позовом та апеляційною скаргою позивачка посилається лише на недотримання податковим органом процедури проведення перевірки, що призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Так , право контролюючого органу на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок визначено пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 ст. 75 документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 ст. 78 цього Кодексу документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча боднієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України встановлено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Крім того, незважаючи на проголошену підпунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена. Суб'єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді. У такому спорі суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб'єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

При цьому, положення пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України визначають, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідно до абзацу другого пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної у справі № 21-425а14, нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Матеріали справи свідчать , що з метою безумовного виконання Плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на II квартал 2016р. за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених ст.77 Податкового кодексу України прийнято рішення керівника контролюючого органу, оформлене наказом про проведення невиїзної документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 від 29.11.2016 за № 1120 .

Копія наказу про проведення документальної планової невиїзної перевірки від 29.11.2016 за № 1120 та письмове повідомлення від 29.11.2016р. за №43/Т/20-38- 13-04-21 про початок проведення перевірки та перелік документів, необхідних для проведення перевірки (лист №991/Т/20-38-13-04-21 від 01.12.2016р.) були направлені засобами поштового зв'язку із повідомленням про вручення на податкову адресу ФОГІ ОСОБА_1, які отримано адресатом поштою 06.12.2016р., про що свідчить відмітка у повідомленні про вручення.

Таким чином, Східною ОДПІ м. Харкова направлені позивачу документи (копія наказу та повідомлення про початок перевірки), які дають право на проведення перевірки.

Також, позивачу направлялись запити про надання документів, необхідних для проведення перевірки №991/Т/20-38-13-04-21 від 01.12.2016р. (отриманий 06.12.2016р.) та №130/Т/20-38-13-04-22 від 06.01.2017р., але ФОП ОСОБА_2 жодна податкова, видаткова накладна на придбання товарів(робіт, послуг), не надана.

Згідно з пп.20.1.6 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконання вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Водночас у платника податків після початку перевірки виникає обов'язок надати у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Таким чином, відповідно до вимог п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 зобов'язана надати у повному обсязі документи, що належать або пов'язані з предметом даної перевірки. Такий обов'язок виникає у платника після початку перевірки.

Слід зазначити, що згідно з вимогами Податкового Кодексу платникам податку забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у п.44 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання- з передбаченого Податковим кодексом України граничного строку подання такої звітності.

Пунктом 44.5 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що у разі втрати документів платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Згідно з п.44.б ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у строки, визначені в абзаці другому п.44.7 цієї статті, платник податків не надає документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника на час складання такої звітності.

Як вбачається з акту перевірки, первинні документи, що запитувались контролюючим органом надані на перевірку не були. Також , відсутні докази та обґрунтування щодо надання цих документів до прийняття оскаржених податкових повідомлень - рішень.

Позивач жодним чином не спростовує відсутність (ненадання) первинної документації в ході перевірки та до винесення рішень.

06.01.2017р. позивачем подано до податкового органу лист №06/01-17 від 06.01.2017р. (вх.1123/10 від 06.01.2017р.), в якому підприємець повідомила, що нею були надані всі документи, які на її думку мають відношення до предмету призначеної планової перевірки, а саме книга обліку доходів та витрат за 2015р. та банківські виписки за 2014-2015рр.

Враховуючи вищенаведене ФОП ОСОБА_1 не надано до проведення перевірки первинні документи у повному обсязі, що використовувалися в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконання вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, чим порушено вимоги пп. 16.1.12 п.16.1 ст. 16, пп.20.1.6 п.20.1, ст..20, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України.

Посилання позивача, що всі запитувані бухгалтерські документи надані та знаходяться у Східній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, що підтверджується супровідними листами від 03.10.2016 за вих. №03/10/16 та від 17.10.2016 за вих. №17/10/16 із відміткою про отримання податковим органом, не беруться судом до уваги, оскільки вказані документи були надані контролюючому органу в межах проведення документально позапланової перевірки діяльності позивача, а не в межах проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, ФОН ОСОБА_1 до проведення планової невиїзної документальної перевірки не надано документи, які підтверджують витратну частину обліку за 2014 та 2015 роки, зокрема показники податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2014р. та показники податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2015р., а отже відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України вважається, що такі документи були відсутні у позивача під час складання такої звітності.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те , що документальна планова перевірка проведена не відповідно до плану-графіку є помилковими, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи планова документальна перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за запланована на 2 квартал 2016р. згідно затвердженого Плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання. Копія наказу про проведення документальної виїзної планової перевірки від 14.04.2016 за № 259 письмове повідомлення від 19.04.2016р. за №1747 із зазначенням дати початку проведення перевірки з квітня 2016р. були надіслані засобами поштового зв'язку 20.04.2016р., тобто, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки засобами поштового зв'язку рекомендованим стом з повідомленням про вручення на податкову адресу (місце реєстрації) ФОП ОСОБА_1, а саме: АДРЕСА_1. Факт отримання надісланих документів підтверджено відміткою про учення та підписом уповноваженої особи. 29.04.2016р. для ознайомлення з направленнями №215, №216 про проведення планової виїзної перевірки було здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1, за результатами чого встановлено відсутність вказаного підприємця, про що складено відповідний акт за №266/20-36-13-05-11/НОМЕР_1 від 29.04.2016 року. 29.04.2016р. на адресу ОДПІ надійшло повідомлення №28/04/16-1 від 28.04.2015р. про неможливість допущення до проведення перевірки. Після чого 06.05.2016 року фахівцями контролюючого органу було здійснено вихід за місцями здійснення діяльності на торгівельні точки за адресою: пр.50 річчя ВЛКСМ, 32/186В. Під час даного виходу встановлено, що на торгівельній точці знаходиться лише реалізатор, у якого не має прав підписувати направлення. ФОП ОСОБА_1 для підписання направлень на торгівельну точку не 'явилась, про що складено акт про неможливість ознайомлення та підписання направлень для проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 №277/20- 6-13-05-11/НОМЕР_1 від 06.05.2016 року. 12.05.2016р. вдруге здійснено вихід за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_1 , під час даного виходу встановлено відсутність ФОП ОСОБА_1 за місцем проживання та складено акт про неможливість ознайомлення та підписання направлень для проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 №290/20-36-13-05-11/НОМЕР_1 від 12.05.2016 року.

Тобто, ФОП ОСОБА_1 відмовилась від проведення вказаної документальної планової виїзної перевірки , а наказ про проведення документальної виїзної планової перевірки від 14.04.2016 за № 259 вичерпав свою дії .

Враховуючи те, що позивач не спростовує встановлених актом перевірки порушень, не заперечує їх наявність н і в позові ні в апеляційній скарзі , а позовні вимоги обґрунтовує виключно процедурою проведення невиїзної планової перевірки, дотримання якої встановлена судом вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Всі доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2017 по справі № 820/4725/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 19.03.2018.