Справа № 214/758/18
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/758/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 березня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Усік М.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону УПП в Хмельницькій області Доли Олега Ігоровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП в Хмельницькій області Доли О.І. (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: визнати протиправними дії інспектора, які полягають у неправомірному складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі №536936 від 28 січня 2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 2 ст.122 КУпАП; винесену інспектором постанову №536936 від 28.01.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 2 ст.122 КУпАП, скасувати.

В обґрунтування позову наводить наступне. 28 січня 2018 року інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному про застосування до нього, позивача, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_2 здійснив обгін т/з на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю чим порушив п. 14.6 г) ПДР України, при тому інспектор у постанові не зазначив умови які створювали обмежену оглядовість позивачеві. 28 січня 2018 року, позивач, керуючи автомобілем «Фольксваген Туарег», реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «Фольксваген»), позивач рухався по вкритій шаром скатаного снігу проїжджій частині автодороги М-12 «Стрий - Знам'янка» з боку м. Летичів в напрямку м. Хмельницькій зі швидкістю близько 60 км/год. На 305 км вказаної автодороги здійснив випередження автомобіля, який рухався попереду в попутному напрямку зі швидкістю близько 40 км/год. Водій автомобіля, який рухався попереду позивача, при відсутності перехресть або примикань інших доріг, увімкнув покажчик правого повороту та перестроївся якомога ближче до правого узбіччя. Позивач, впевнившись, в тому що жоден з водіїв, які рухаються за ним, не розпочав обгін, що зустрічний напрямок вільний від транспортних засобів на достатній для випередження відстані, і що після випередження зможе не створюючи перешкоди транспортному засобу який він випереджає, повернутися в займаний ряд, крім того переконавшись що в полі його зору, тобто на відстані достатній для випередження автомобіля, відсутні перехрестя, пішохідні переходи, підйоми, мости, естакади, шляхопроводи, тунелі, круті повороти та інші ділянки з обмеженою оглядовістю, не виїжджаючи на зустрічну смугу руху почав випередження автомобіля який рухався попереду з меншою швидкістю біля правого узбіччя. Після виконання вказаного маневру позивач був зупинений працівниками патрульної поліції. Після запитання щодо причини зупинки керованого ним автомобіля, та невеликої дискусії з цього приводу, інспектор повідомив що на його думку ОСОБА_2 виконав небезпечний обгін, і що відносно нього буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Заперечення позивача з приводу порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме що він не обганяв а випереджав автомобіль, оскільки на зустрічну смугу руху не виїжджав, інспектором не сприймалися. А ні в усній формі, а ні в постанові відповідач не навів жодного аргументу, в чому саме полягає обмеження оглядовості на даній ділянці дороги. Вказує, що «обмеження оглядовості» визначається кількістю умов, в яких водій не може визначити та контролювати рух об'єктів які створюють або можуть створити небезпеку для руху чи перешкоду із-за перекриття частини полю зору сторонніми об'єктами. У відповідності до вимог п. 1.10 ПДР України: обмежена оглядовість - видимість дороги в напрямку руху яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми і інженерними спорудами, насадженнями та іншими об'єктами, а також транспортними засобами. У відповідності до таблиці 22, п. 10.5.24, ДСТУ 4100:2014, мінімальна відстань видимості, що забезпечує безпеку руху, при швидкості руху 60 км/год. дорівнює 150 м. У відповідності до таблиці 10, п. 3.3.2, ДСТУ 3587-97 на автомобільних дорогах загального користування категорії І-А, у разі відсутності забудови капітальними будівлями, повинна бути забезпечена найменша відстань видимості 300 м. В тому місці, в якому позивач здійснив випередження попутного автомобіля дорога має затяжне закруглення, але при цьому: геометричні параметри дороги, дозволяють бачити її на відстань не менше 300 м в обох напрямках, що відповідає вимогам ДСТУ 3587-97; профіль дороги горизонтальний; придорожні чи інженерні споруди в місці випередження іншого транспортного засобу, відсутні; на ділянці дороги, на якій позивач, виконував випередження автомобіля, з обох боків дороги припаркованих ТЗ, які б могли обмежувати оглядовість позивачу, не було; дорожні знаки 1.1 - 1.3.2 «Небезпечний поворот», 1.39 «Інша небезпека (аварійно небезпечна ділянка)», 3.25 «Обгін заборонено», або дорожні знаки які сповіщають про наближення до перехресть, пішохідних переходів, залізничних переїздів, тощо, в місці випередження позивачем іншого транспортного засобу, не встановлені; дорожня розмітка на час руху автомобіля під керуванням позивача в місці випередження ним іншого транспортного засобу, відсутня, оскільки полотно дороги на той час було повністю вкрито шаром скатаного снігу; аварійної ситуації жодному з учасників дорожнього руху позивач не створив. Порушення вимог будь якого з дорожніх знаків або перетин дорожньої розмітки, яку перетинати заборонено, створення аварійної ситуації, якщо такі мали б місце, обов'язково були б відображені в постанові. В постанові йдеться лише про абстрактне порушення правил обгону на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю», яке жодним чином не підтверджено. Вважає, що дана постанова є незаконною, протиправною та підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, кщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Зазначає, що під час складання постанови ОСОБА_2 заявляв інспектору про те, що не згоден з правопорушенням, яке йому висувається, клопотав замість постанови скласти відносно нього протокол про адміністративне правопорушення та опитати свідків. Інспектор клопотання ОСОБА_2 не розглядав. Разом з тим права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позивачу до вручення йому копії постанови доведені не були. Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення міг бути допустимим доказом у справі. Вказує, що виходячи з того, що протокол відносно позивача не складався, данні на основі яких у визначеному законом порядку інспектор встановив наявність адміністративного правопорушення, в діях ОСОБА_2, та інших обставин що мають значення для правильного вирішення справи, матеріали справи не містять. Наполягає, що постанова від 28.01.2018 року не підтверджена жодним допустимим доказом і відповідно не має жодних обґрунтованих даних щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи і відповідно не може бути винесена без такого розгляду. Вказує, що згідно з ч.3 ст.258 КУпАП інспектор поліції повинен був дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, які зазначають, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи. Розгляд справи інспектором взагалі не здійснювався, останній повідомив ОСОБА_2 про порушення ним вимог ПДР, які на його думку полягали у здійсненні обгону в місці де обмежена оглядовість, але будь яких доказів порушення не надав. Інспектор будь яких пояснень від ОСОБА_2 щодо порушення ним адміністративного законодавства, чи навпаки, не вимагав, особисто не опитував, відповідно жодним чином не з'ясовував наявність обставин адміністративного правопорушення. Свідки також не опитувались. Вказує, що метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, та вирішення її у точній відповідності з законом, інспектор не дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП згідно з якими зобов'язаний був з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення інспектором не було враховано вимог ч.2 ст.33 КУпАП згідно з якими необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката; оскаржувати постанову у справі. У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду посадовою особою справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо. Вказує, що при розгляді справи інспектор не дав позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП, що в свою чергу унеможливило виконання ним вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Відповідно до ст.279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення, заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Інспектор після констатації ним факту порушення позивачем вимог ПДР при здійсненні обгону в забороненому місці, виніс відносно останнього постанову про накладення адміністративного стягнення. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані свідки, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до вимог Наказу МВС України №1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (розділ ІІІ, п. 10); при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (розділ ІІІ, п. 12). Наполягає, що своїми діями, інспектор грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП, що полягає у наступному: відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП; порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП. Відповідно до ст.2 КАС України Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. У відповідності до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та зміст позову. Також зазначив, що позивач здійснював випередження, а не обгін.

Відповідач у судове засідання не прибув, про час та міс це розгляду справи був належно повідомлений, відзив на позов не подав.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.7), інформація (а.с.15), схеми (а.с.16, 17).

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належним доказом постанову (а.с.7), так як вона стосується факту накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належними доказами інформацію (а.с.15), схеми (а.с.16, 17), так як вони стосуються стану оглядовості дороги.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд вважає допустимими доказами постанову (а.с.7), інформацію (а.с.15), схеми (а.с.16, 17), які одержані з дотриманням вимог КАС України.

Згідно ст. 75 КАС України, постанову (а.с.7), інформацію (а.с.15), схеми (а.с.16, 17) суд вважає достовірними доказами.

Пояснення представника позивача про те, що позивач не вчиняв правопорушення, що інспектор не роз'яснював позивачу права, що інспектор не надав позивачу можливості скористуватися допомогою захисника, відповідачем не спростовані, а тому суд вважає ці пояснення достовірними.

На підставі ст. 76 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

28 січня 2018 року, позивач, керуючи автомобілем «Фольксваген», рухався по вкритій шаром скатаного снігу проїжджій частині автодороги М-12 «Стрий - Знам'янка» з боку м. Летичів в напрямку м. Хмельницький зі швидкістю близько 60 км/год. На 305 км вказаної автодороги здійснив випередження автомобіля, який рухався попереду в попутному напрямку зі швидкістю близько 40 км/год. Водій автомобіля, який рухався попереду позивача, при відсутності перехресть або примикань інших доріг, увімкнув покажчик правого повороту та перестроївся якомога ближче до правого узбіччя. Позивач, впевнившись в тому, що жоден з водіїв, які рухаються за ним, не розпочав обгін, що зустрічний напрямок вільний від транспортних засобів на достатній для випередження відстані, і що після випередження зможе не створюючи перешкоди транспортному засобу, який він випереджає, повернутися в займаний ряд, крім того, переконавшись що в полі його зору, тобто на відстані достатній для випередження автомобіля, відсутні перехрестя, пішохідні переходи, підйоми, мости, естакади, шляхопроводи, тунелі, круті повороти та інші ділянки з обмеженою оглядовістю, не виїжджаючи на зустрічну смугу руху, почав випередження автомобіля, який рухався попереду з меншою швидкістю біля правого узбіччя. Вказані обставини встановлені поясненнями представника позивача, які не спростовані відповідачем.

28 січня 2018 року інспектором відносно позивача була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП за те, що позивач, керуючи автомобілем, здійснив обгін на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, чим порушив вимоги п. 14.6 г) Правил дорожнього руху. Вказані обставини встановлені поясненнями представника позивача та постановою (а.с.7).

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення водієм транспортного засобу правил обгону.

Пункт 14.6. г) Правил обгін заборонено, зокрема на ділянках з обмеженою оглядовістю. Згідно п. 1.10 «Правил», обгін - це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху. Судом встановлено, що позивач випереджав транспортні засоби, але на зустрічну смугу не виїжджав, оглядовість у місці випередження не є обмеженою. Тому, в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На переконання суду, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, діяв всупереч вимогам ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин, вирішив справу в порушення вимог закону.

Відповідно до ст.245 ч.2 п.2 КАС України, у разі задоволення позову, суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт.

Дійшовши до переконання, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності інспектор діяв з порушенням вказаних вимог КУпАП, суд вважає, що інспектор притягнув позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано. Отже винесена інспектором постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 9, 73-77, 241-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону УПП в Хмельніцькій області Доли Олега Ігоровича - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії інспектора роти №3 батальйону УПП в Хмельницькій області Доли Олега Ігоровича щодо складання 28 січня 2018 року постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст.122 КУпАП

Постанову, винесену 28 січня 2018 року інспектором роти №3 батальйону УПП в Хмельницькій області Долою Олегом Ігоровичем про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 2 ст.122 КУпАП - скасувати.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів, з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Повне рішення складене 19 березня 2018 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов