Справа № 810/2779/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2779/17 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора КП "Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області" - Юхимук Наталії Володимирівни; треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора КП "Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області" - Юхимук Наталії Володимирівни; треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на 1/3 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Київської області за ОСОБА_6, індексний номер 35906184 від 29.06.2017.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2017 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про необґрунтованість та невідповідність доводів апелянта обставинам справи, та положенням закону. Також відповідачем вказано, що доводи апелянта щодо безпідставності здійснення реєстраційних дій не відповідають обставинам справи, оскільки державним реєстратором було дотримано порядку перевірки правовстановлюючих документів та наявності обтяжень нерухомого майна, та здійснено реєстрацію з дотриманням вимог закону.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.311 КАС України, з огляду на неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.06.2017 ОСОБА_6 звернулась із заявою про реєстрацію права власності на 1/3 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.12.2016 р. справа №369/3862/16-ц. Після перевірки відповідності поданих документів вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ідентифікації особи-заявника, подана заява з реєстраційним номером 22937682 про реєстрацію права власності була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

До початку проведення реєстраційних дій державним реєстратором Юхимук Н.В. були виконані наступні дії: по пошуку заяв в базі даних про реєстрацію речових прав та запитів (була наявна лише заява з реєстраційним номером №22937682 ОСОБА_6.); за відомостями за результатом пошуку встановлено наявність обтяжень 21072778 від 29.05.05.2016 р. про арешт на нерухоме майно, накладений за заявою ОСОБА_6 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду від 26.04.2016 р. Підстав для відмови в державній реєстрації, передбачених ст.24 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено не було, у зв'язку з чим прийнято рішення про реєстрацію права власності на 1/3 частину житлового будинку за ОСОБА_6

Між тим, 16.06.2017 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ була винесена ухвала про відкриття касаційного провадження з одночасним частковим зупиненням рішення Києво-Святошинського районного суду від 29.12.2016, на підставі якого вчинено спірні реєстраційні дії.

Доводи позивача обґрунтовані тим, що ухвала ВССУ є формою судового рішення відповідно до п.1 ч.1 ст.208 ЦПК України, та оскільки ухвала була зареєстрована судом 21.06.2017, внесена до ЄДРСР, була чинною на момент проведення реєстраційних дій 24.06.2017, відтак у відповідача були відсутні підстави для здійснення реєстрації.

Відомості про зупинення реєстраційних дій за допомогою засобів програмного забезпечення розміщуються на веб-порталі Мін'юсту для доступу заявників з метою їх перегляду. Позивач вважає, що реєстратор, під час проведення реєстраційних дій, був зобов'язаний перевірити взаємодію Державного реєстру прав, Єдиного державного реєстру судових рішень та прийняти законне рішення.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що ОСОБА_3 не надано доказів того, що на момент проведення реєстраційних дій встановлене ВССУ обмеження на розпорядження обє'ктом нерухомого майна було зупинено, шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав у встановленому законом порядку.

Колегія суддів, розглядаючи зазначену апеляційну скаргу, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України (від 06.07.2005) та ч. 2 ст. 77 КАС України (від 03.10.2017), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вказано вище, позивач посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2017, якою було зупинено виконання рішення Києво-Святошинського районного суду від 29.12.2016 в частині:

визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок по Жовтнева, 50 в с.Софіївській Борщагівці Києво-Святошинського району Київської області, видане ОСОБА_7 22.05.1999 виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області зареєстроване у Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 02.06.1999 за реєстровим записом № 686 у реєстровій книзі № 3; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 06.2001 на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8 державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-740;

визнання недійсним договору про порядок користування жилим будинком між власниками спільної часткової власності, укладений 09.06.2001 між ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та посвідчений державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-791;

визнання незаконним та скасування рішення 17 сесії 4 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 21/3 від 19.01.2005, яким було затверджено схему розподілу присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1, згідно з якої відповідно до даної до даного рішення схеми в користування ОСОБА_8 перейшла земельна ділянка площею 0,0998 га для обслуговування житлового будинку, а ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в спільне користування перейшла земельна ділянка площею 0,1793 га;

визнання незаконним та скасування рішення 18 сесії 4 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради сільської ради № 18 від 01.04.2005, яким було надано у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1793 га для обслуговування житлового будинку в с. Софіївська Борщагівка по АДРЕСА_1, уповноваженим власником визначено ОСОБА_3;

скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 14.09.2006, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 62, яким посвідчено право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (по 1/2 частині кожному) на земельну ділянку площею 0,1793 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1

скасування державної реєстрації на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1793 га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності приватна, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, АДРЕСА_1

визнання за ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1, права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнення солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 12128,84 грн.

Так, вказана ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зареєстрована 21.06.2017, оприлюднена 22.06.2017 в ЄДРСР.

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 326 цього Кодексу, суддя-доповідач протягом трьох днів вирішує питання про відкриття касаційного провадження, про що постановляє відповідну ухвалу, витребовує справу, надсилає копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів особам, які беруть участь у справі, і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на касаційну скаргу. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суддя-доповідач у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.

Імперативними приписами ч. 1 ст. 349 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення і ухвала суду касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, вказаною ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2017, яка набрала законної сили та була оголошена у встановленому законом порядку, було зупинено виконання рішення Києво-Святошинського районного суду від 29.12.2016, зокрема в частині визнання за ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1, права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Відтак, виконання рішення суду, на підставі якого було вчинено реєстрацію права власності за ОСОБА_6 було зупинено рішенням суду касаційної інстанції, в межах наданих повноважень на підставі ч. 1 ст. 328 ЦПК України.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочинну, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

У відповідності до положень ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із ч. 5 ст. 3 Закону вбачається, що державна реєстрація прав на нерухоме майно є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Сттатею 26 вищевказаного Закону встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України №1952-IV, державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

На підставі частини першої статті 15 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною першою статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав проводиться, зокрема на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Пунктом 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703, закріплено, що рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, відноситься до документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.п. 10 п. 37 Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

На підставі абз.1 п.12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Суд апеляційної інстанції, вказує на те, що в контексті наведених норм, державна реєстрація права власності на 1/3 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, с. Софіївська Борщагівка, Київської області за ОСОБА_6, індексний номер 35906184 від 29.06.2017 проведена без врахування рішення суду, яке у встановленому порядку набрало законної сили, та яким зупинено виконання рішення суду, на підставі якого ОСОБА_6 звернулась для реєстрації права власності.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 щодо скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на 1/3 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, с. Софіївська Борщагівка Київської області за ОСОБА_6, індексний номер 35906184 від 29.06.2017.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправним вказаного рішення державного реєстратора індексний номер 35906184 від 29.06.2017, то суд вказує на необґрунтованість зазначеної вимоги оскільки, за правилами ч.1 ст.24 Закону України №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. Вказаний перелік є вичерпним.

Частиною 5 ст.24 Закону встановлена заборона у відмові в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, оскільки така підстава для відмови у проведенні державної реєстрації права власності, як зупинення виконання рішення суду, на підставі якого особа звернулась із заявою про проведення реєстрації, Законом України №1952-IV не передбачена, відтак відсутні підстави для визнання неправомірним оскаржуваного рішення державного реєстратора.

Крім того, Законом України від 06 жовтня 2016 року №1666-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності" (далі-Закон №1666-VIII) внесено зміни до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до яких реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру судових рішень без подання відповідної заяви заявником.

Водночас підпунктом 1 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1666-VIII передбачено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. Відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону про реєстрацію державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим-третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п'ятим цієї частини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії державного реєстратора хоча й узгоджувались з положеннями закону, проте з урахуванням наявності під час державної реєстрації ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2017, яка набрала законної сили, рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на 1/3 житлового будинку, індексний номер 35906184 від 29.06.2017 підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 23.10.2017, та є підставами для її скасування, та часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню в частині.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що судом задоволено одну з двох позовних вимог позивача, тобто ? обсягу позовних вимог, а останнім сплачено за подання позовної заяви та апеляційної скарги 3200,00 грн., відтак на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 139, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2017 - скасувати, та ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_3 до державного реєстратора КП "Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області" - Юхимук Наталії Володимирівни; треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» - Юхимук Наталії Володимирівни про реєстрацію права власності на 1/3 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Київської області за ОСОБА_6, індексний номер 35906184 від 29.06.2017.

Стягнути за рахунок Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області" на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 (одна тисяча шістсот) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 22.03.2018)

Суддя-доповідач Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук