Справа № 809/201/18
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2018 р. справа № 809/201/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Арабчук В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора відділу у Рогатинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семен Мирослави Миколаївни про визнання протиправним та скасування рішення №РВ-018 від 11.01.2018,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3, відповідача - Семен М.М., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного кадастрового реєстратора відділу у Рогатинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семен Мирослави Миколаївни про визнання протиправним та скасування рішення №РВ-018 від 11.01.2018.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем безпідставно відмовлено у внесені відомостей до Державного земельного кадастру з мотивів невідповідності електронного документа установленим вимогам без зазначення норм законодавства, які передбачають невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 дану позовну заяву залишено без руху (а.с.57-58).

Ухвалою суду від 27.02.2018 відкрито провадження в справі.

Державний кадастровий реєстратор відділу у Рогатинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семен Мирослава Миколаївна 12.03.2018 звернулася до суду з клопотанням про залучення до участі у справі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (а.с.65). Ухвалою від 19.03.2018 судом відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача (а.с.79-80).

Водночас, відповідач 12.03.2018 подала суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів непогодження проекту землеустрою структурним підрозділом районної державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури у зв'язку з невідповідністю поданих позивачем документів вимогам статті 186-1 Земельного кодексу України (а.с.66-67).

19.03.2018 позивачем було подано відповідь на відзив, відповідно до якого позивач зазначає, що проект землеустрою було погоджено з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері земельних відносин, доказом якого є висновок №11952/82-17 від 30.11.2017, виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області. Також, зазначає, що погодження проекту землеустрою земельної ділянки особистого селянського господарства органом містобудування та архітектури нормативно не визначена, тому не потребує погодження структурного підрозділу районної державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури (а.с.73-74).

В судовому засіданні 19.03.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач щодо задоволення позову заперечила, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 31.03.2017 звернувся до Чесниківської сільської ради Рагатинського району Івано-Франківської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га (гектари) в урочищі "Грида" для ведення особистого селянського господарства (а.с.22).

26.04.2017 Чесниківською сільською радою Рагатинського району Івано-Франківської області, з врахуванням змін відповідно до рішення від 02.11.2017, надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площами 1,600 га. та 0,4000 га, які розташовані по вул. Хліборобська в с.Чесники (а.с.23, 24).

Позивач 05.05.2017 звернувся до ТОВ "Геоіфбуд" з заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та товариством було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в розмірі 1,6000 га за адресою: АДРЕСА_1

Експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області складено висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 30.11.2017 №11952, підсумковою оцінкою якого є погодження вказаного проекту землеустрою (а.с.46).

Державним кадастровим реєстратором відділу у Рогатинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семен Мирославою Миколаївною за наслідками розгляду заяви позивача від 28.12.2017 (реєстраційний номер ЗВ-017) разом з доданими документами 11.01.2018 прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №РВ-018 з підстави невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме зазначено, що в представленому проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутнє погодження в структурних підрозділах районної державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури (а.с.13.)

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру установлює Закон України "Про Державний земельний кадастр".

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України "Про Державний земельний кадастр" Кабінет Міністрів України постановою №1051 від 17.10.2012 затвердив Порядок ведення Державного земельного кадастру, згідно з пунктом 5 якого, до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.

Згідно пункту 67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

У відповідності до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Частинами 5, 6 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації в оскажуваному рішенні про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №РВ-018 від 11.01.2018 зазначено невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: "в представленому проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутнє погодження в структурних підрозділах районної державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури" (а.с.13).

Порядок погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 186 та 186-1 Земельного кодексу України.

Згідно частини 1 статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 186 1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Таким чином, законодавець визначив обов'язкове погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. При цьому, у випадку розташування на земельній ділянці об'єкту будівництва або у випадку, коли планується розташування такого об'єкта на земельній ділянці щодо якої виготовлено проект землеустрою, такий проект землеустрою підлягає погодженню структурними підрозділами районних Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури.

Отже, враховуючи вимоги частини 2 статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою на земельну ділянку на якій відсутній об'єкт будівництва або не планується розташування такого об'єкта не потребує погодження структурного підрозділу районної державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури.

Статтею 22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок (стаття 33 Земельного кодексу України).

При цьому, судом встановлено, що проект землеустрою, який подавався позивачем, стосується земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, на якій відсутні об'єкти будівництва і розташування таких об'єктів не планується.

З огляду на вищенаведені обставини, відповідачем безпідставно відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства з підстави того, що в представленому проекті відсутнє погодження в структурних підрозділах районної державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що слід визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора відділу у Рогатинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семен Мирослави Миколаївни №РВ-018 від 11.01.2018.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з суб'єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі - з Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора відділу у Рогатинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семен Мирослави Миколаївни №РВ-018 від 11.01.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (код 39767437, вул. А.Сахарова, 34-А, м. Івано-Франківськ, 76014) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_2) сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 23 березня 2018 р.