Справа № 466/9933/17
Суддя: Невойт П. С.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/9933/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

секретарях с/з ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти СР ПП Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4, третьої особи управління ПП м.Львова про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора роти СРПП Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12.12.2017 року інспектор роти СРПП Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_4 виніс постанову серії БР№969765 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього стягнення у розмірі 425 грн.

Однак з даною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, оскільки 12.12.2017 року, перебуваючи у своєму автомобілі ОСОБА_5, який був припаркований на вул.Єрошенка,19, він надавав правову допомогу гр.ОСОБА_6 до нього підійшли працівники патрульної поліції, які з невідомих йому причин попросили переставити транспортний засіб АУДІ 4 н.з. SRB 4Т55 з проїжджої частини. Переставляючи транспортний засіб АУДІ 4 д.з. SRB 4Т55 до ближнього бардюра, працівники патрульної поліції попросили предявити поліс ОСУПВ ВНТЗ. Оскільки даним транспортом він не користується, а лише на прохання працівників патрульної поліції переставив автомобіль, відповідно і не зміг надати такий поліс, оскільки не користується даним транспортним засобом, вважає склад правопорушення передбачений ст.126 КУпАП відсутній, тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач позов підтримав із підстав викладених у ньому, додатково вказав, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з порушенням вимог закону, оскільки інспектор поліції ОСОБА_4 не мав законних підстав для складання такої постанови.

Відповідач роти СРПП Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак скерував на адресу суду пояснення на адміністративний позов, яке долучено до матеріалів справи, заперечив позов та пояснив, що позивач самостійно сів за кермо автомобіля: на прохання ОСОБА_6, а не працівників поліції /а.с.14/.

Представник третьої особи Управління ПП м.Львова ДПП у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання, про що є рекомендоване поштове повідомлення, пояснення на адміністративний позов до суду ним не було подано, причин неявки в судове засідання суду не повідомив (а.с.28).

Суд, ухвалив проводити розгляди справ за відсутності відповідача та представника третьої особи, які у судове засідання не з'явилися, проте їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи відповідно до вимог ч. 3 ст. 268 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові пояснення відповідача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази позивача, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів.

Із змісту ст.7 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відпові- дальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У судовому засіданні до початку розгляду справи по суті судом розяснено право позивача заявити клопотання про залучення у справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції м.Львова ДПП як юридичної особи щодо позовної вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Однак позивач таким правом не скористався, заявивиши при цьому, що не вбачає за потребу а тому судом з власної ініціативи залучено Управління патрульної поліції м.Львова ДПП в якості третьої особи без самостійних вимог.

Судом встановлено, що 12.12.2017 року інспектором роти СРПП Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_4 винесено постанову серії БР№969765, якою притягнено ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адмінстягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн./а.с.3/.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що 12.12.2017 року о 00:10 год. на вул.Єрошенка у м.Львові водій ОСОБА_3 будучи учасником ДТП не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ ПДР.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.2.1 ґ КУпАП водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідаль- ності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

У відповідності до п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Крім цього, п. 21.3. ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Згідно із ст.53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За приписпми ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова серії БР №969765 від 12.12.2017 року відповідає вимогам закону, оскільки позивач не пред'явив на вимогу поліцейського поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що не заперечив сам і позивач та підтверджується інформацією з відеореєстратора поліцейського.

Заперечення позивача про те, що він керував автомобілем на пропозицію працівників поліції (мав перемітити автомобіль з поїзжджої частини дороги), судом оцінюється критично, частково це спростовується відеозаписом, наданим поліцією (такий зберігається в адміністративній справі про притягнення до адмінправопорушення ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП). З такого вбачається, що безпосередньо перед керуванням автомобілем і під час такого біля автомобіля був позивач, його син та ОСОБА_6 Зазначене також заперечується і письмовими поясненнями інспектора поліції ОСОБА_4

Будучи у суді свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що після зупинення його автомобіля патрульними, він у телефонному режимі звернувся до ОСОБА_3 як адвоката, оскільки товаришує з його сином. По прибуттю на місце, ОСОБА_3 намагався відїхати його автомобілем з дороги та вїхав у патрульний автомобіль. Про те, що він немав поліса обовязкового стархування про це ОСОБА_7 не повідомив.

Так, із аналізу вищенаведених норм законів, вбачається, що договір /поліс/ обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності пред'являється водієм при використанні ним транспортного засобу в дорожньому русі на вимогу поліцейського, який здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху.

Суд не приймає до уваги покликання позивача про те, що вимога поліцейського щодо предявлення полісу була незаконною, а тому і перевірка наявності поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності безпідставною, оскільки такі доводи спростовані оглянутим відеозаписом із нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому чітко зображено, що позивач керував транспортним засобом у темну пору доби.

Також, суд критично оцінює покликання позивача на те, що при винесенні постанови інспектором поліції недотримано прав позивача, виходячи з такого.

Стаття 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Згідно з ч.2, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, постанова складена на місці і негайно вручена позивачу, про що свідчить його підпис у постанові про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача на не вірну кваліфікацію вчиненого адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки дотримання вищевказаного правила слід тлумачити як керування транспортним засобом особою, яка не має при собі поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), що передбачено диспозицією ч.1 ст.126 КУпАП, у звязку з чим діяння ОСОБА_8 за вказаною нормою кваліфіковано вірно.

У відповдіності до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Пунктом 7 ч.1 ст.4 КАС України зазначено: субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Щодо оскарження постанови про накладення адмінстягнення відповідачем виступає юридична особа: субєкт владних повноважень - орган державної влади, а щодо протиправності дій у даній справі - може бути службова особа інспектор поліції.

Виходячи з того, що норми ч. 5 ст. 288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону про судовий збір, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується.

Вказана позиція зазначена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 23 січня 2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» від 23.01.2015 №2.

Отже, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом України «Про судовий збір».

Позивач також звернувся з позовною вимогою про визнання дій інспектора роти СРПП Сокальського ВП Червоноградського ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4, щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності протиправними. Законом України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від слати судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про визнання дій протиправними, а при зверненні до суду позивачем не сплачено судовий збір, тому суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь держави судового збору, який був встановлений на день звернення до суду, у розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектора роти СР ПП Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4, третьої особи управління ПП м.Львова про визнання протиправними дії інспектора Ткача В.М. та скасування постанови серії БР № 969765 від 12.12.2017 р про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 640,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні - з моменту отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_9