Справа № 2а/0370/2718/12
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

20 березня 2018 року

справа №2а/0370/2718/12

адміністративне провадження №К/9901/528/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Нововолинської об'єднаної Державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2012 року у складі судді Костюкевича С.Ф. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2013 року у складі колегії суддів Большакової О.О., Макарик В.Я., Глушко І.В. у справі №2а-/0370/2718/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМП» до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВМП» (далі Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулось до суду з позовом до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби (далі податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкових повідомлень-рішень від 28 квітня 2012 року №/129, яким збільшено суму податкових зобов'язань з податку на прибуток за основним платежем на 1222500 грн. та за штрафними санкціями на 305625 грн. та №/130, яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 978000 грн. за основним платежем та 244500 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, з мотивів протиправності їх прийняття податковим органом.

19 листопада 2012 року постановою Волинського окружного адміністративного суду, залишеною без змін 04 квітня 2013 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду, позов Товариства задоволений повністю, визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 28 квітня 2012 року №/129 та №/130.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності формування позивачем валових витрат та податкового кредиту та недоведеності відповідачем податкових правопорушень покладених в основу прийняття податкових повідомлень - рішень.

29 квітня 2013 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій посилаючись на неповне з'ясування судами обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та грубе порушення норм матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, ухвалите нове рішення, яким в позові Товариству відмовити повністю.

Касаційна скарга податкового органу утримує в собі викладення фактичних обставин наведених у акті перевірки. У скарзі відсутні мотиви неправильного застосування судами норм матеріального права, а саме, чи має місце неправильне тлумачення судами закону, чи має місце застосування закону, який не підлягає застосуванню, або судами не застосований закон, який підлягав застосуванню. Натомість заявник касаційної скарги обмежився цитуванням норм Законів України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР та «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР.

Доводів на спростування висновків судів попередніх інстанцій щодо правомірності формування Товариством, як платником податків, валових витрат та податкового кредиту за взаємовідносинами із Приватним підприємством «ВКФ «Еквілунс» відповідач не наводить.

20 червня 2013 року на касаційну скаргу від позивача надійшли заперечення, в яких посилаючись на правильність встановлення обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій та ухвалення судового рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, позивач просить залишити касаційну скаргу податкового органу без задоволення, а судові рішення без змін.

15 травня 2013 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження.

03 січня 2018 року справу № 2а/0370/2718/12 передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що податкові повідомлення - рішення прийняті податковим органом, на підставі акту перевірки від 17 квітня 2012 року № 177/11/22/36266887 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства щодо взаємовідносин та взаєморозрахунків з Приватним підприємством «Еквілунс» за другий та третій квартали 2009 року», яким зафіксовано порушення позивачем вимог з двох різновидів податків, а саме податку на прибуток та податку на додану вартість.

По податку на прибуток податковим органом за порушення підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, статті 22, статті 23, статті 134, пункту 138.4 статті 138 Податкового кодексу України, встановлене заниження задекларованих сум податку на прибуток на загальну суму 1 222 500 грн., у тому числі за ІІ квартал 2009 року в сумі 815 000 грн., за ІІІ квартал 2009 року в сумі 407 500 грн.

По податку на додану вартість за порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 198.2, пункту 198.6, статті 198 Податкового кодексу України, встановлено завищене від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за червень 2009 року, що призвело до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26 декларації) за серпень 2009 року на суму 978 000 грн.

Суди попередніх інстанцій встановили, що згідно акту перевірки податковий орган дійшов висновку про відображення позивачем в бухгалтерському та податковому обліках операцій по придбанню товарів, які фактично не відбувалися, через що є нікчемними, що виключає можливість формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість. Суть податкових правопорушень за позицією податкового органу полягає в придбанні та продажу товарів, як таких, що не спрямовані на реальне настання наслідків, виходячи з порушень вчинення правочинів встановлених статтями 203, 215, 216, 228, 656, 662, 665 Цивільного кодексу України.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 05 травня 2009 року між позивачем та Приватним Підприємством ВКФ «Еквілунс» укладено, повноважною особою підписано та виконано договір поставки, за яким Товариством придбано товар, а саме спеції, прянощі, суміші спецій та прянощів, харчові композиції, білкові продукти, каррагинани, харчові волокна, харчові барвники, стабілізатори кольору та інші харчові добавки. Крім того, встановлені обставини використання отриманого товару у господарській діяльності Товариства, а саме виробництві ковбасних виробів, що підтверджено звітами про випуск ним готової продукції за період з травня по серпень 2009 року.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про неприйняття доводів податкового органу щодо неможливості використання позивачем придбаної продукції у господарській діяльності, прийняття Технічних умов виробництва ковбасних виробів, які передбачають додавання харчової добавки «Дера Ром LM» та стабілізаторів у різних кількостях, як доказу такого використання. Правильним є також відхилення судами доводів податкового органу щодо відсутності поставок на Україну харчової добавки «ДераРом LM», оскільки лист СБУ, на який посилається відповідач, стосується імпортування харчових добавок бельгійського виробництва, в той час як у договорі та накладних відсутня вказівка, що цей товар саме бельгійського виробництва, а податковим органом ця обставина не встановлена та не доведена.

Суд зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій встановлене дотримання позивачем усіх ознак формування витрат, визначення податку на прибуток, формування податкового кредиту. Жодного застереження, окрім посилання на нереальність господарських операцій, в порушення цих норм податковий орган не навів.

Верховний Суд вважає, що визнання під час перевірки податковим органом нікчемними правочинів знаходиться за межами здійснення ним контролю дотримання податкового законодавства. За наявності ознак нікчемності правочину, податкові органи мають право та повинні звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність, а не класти власний висновок в основу податкового правопорушення та визначати на цій підставі грошове зобов'язання. Зазначена позиція є усталеною, наведена постановою Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Нововолинської об'єднаної Державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2013 року у справі №2а-/0370/2718/12 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: С.С.Пасічник

І.А. Васильєва