Справа № 804/8237/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року Справа № 804/8237/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус Плюс" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптімус Плюс» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі відповідач) в якому просило визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення (форма «В1») Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 30.08.2017 року № НОМЕР_1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 року відкрито провадження у справі.
18 січня 2018 року до суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем порушено вимоги податкового законодаства завищено податковий кредит за рахунок віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за господарськими операціями, які не направлені на реальне настання правових наслідків.
13 лютого 2018 року представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якій зазначено про безпідставність доводів відповідача, з огляду на те, що останні не ґрунтуються на нормах чинного податкового законодавства.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, визначених у позові і скасувати рішення відповідача № НОМЕР_1 від 30.08.2017 року.
Представник відповідача адміністративний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у письмовому відзиві.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Основним видом економічної діяльності ТОВ «Оптімус Плюс» є: виробництво олії та тваринних жирів.
Відповідно до наказу Офісу великих платників податків ДФС від 11.07.2017 року № 1516 головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств базових галузей економіки Дніпропетровського офісу управління Офісу ВПП ОСОБА_5, на підставі п. 200.11 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Оптімус Плюс» з питань декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість у декларації за травень 2017 року згідно із затвердженим планом перевірки, наведеним у додатку № 1.
Перевіркою встановлено порушення: п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст.200 з урахуванням норм п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України з врахуванням п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України та абз. шостого підпункту 4 пункту 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 ТОВ «Оптімус Плюс» завищено суму бюджетного відшкодування у розмірі 1 386 150,00 грн.
На підставі висновків ОСОБА_2 перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.08.2017 року, яким ТОВ «Оптімус Плюс» зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за травень 2017 року у розмірі 1 386 150,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 693 075,00 грн.
Не погодившись з винесеним податковим повідомленням-рішенням ТОВ «Оптімус Плюс» оскаржило його в адміністративному порядку.
Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги № 26128/6/99-99-11-01-02-25 від 14.11.2017 року оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.08.2017 року залишено без змін, а скарга ТОВ «Оптімус Плюс» без задоволення.

Правомірність винесеного Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить за наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Оптімус Плюс» (Покупець) та ПП «Східзерноагро» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу № 82293 від 01.12.2016 року на поставку насіння соняшнику врожаю 2016 року (а.с. 77-80) . У відповідності до умов вказаного договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупця - соняшник врожаю 2016 року.

На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Оптімус Плюс» надано наступні первинні бухгалтерські документи, а саме: видаткові накладні № 32 від 16.12.2016 року, № 33 від 20.12.2016 року, № 1 від 10.01.2017 року, № 2 від 18.01.2017 року; акти прийому-передачі товару № 9 від 16.12.2016 року, № 2 від 20.12.2016 року, № 6 від 10.01.2017 року, № 6 від 18.01.2017 року; товарно-транспортні накладні № 463883 від 16.12.2016 року, № 463894 від 20.12.2016 року, № 464957 від 10.01.2017 року, № 464754 від 18.01.2017 року, № 464758 від 18.01.2017 року; платіжні доручення № 120262 від 05.12.2016 року, № 011445 від 25.01.2017 року, податкові накладні № 2 від 05.12.2016 року, № 1 від 18.01.2017 року (а.с. 81 - 97).

Згідно з умовами договору №82293 від 01.12.2016 року Продавець (ПП "Східзерноагро"), зобов'язаний забезпечити навантаження товару в наданий Покупцем (ТОВ "Оптімус Плюс") автотранспорт на умовах FCA - франко-перевізник - ток Продавця, розташований за адресою смт. Сахновщина, Сахновський район, Харківська область.

В акті перевірки також міститься інформація про факт укладення позивачем договорів з перевізниками ФОП Попов, ТОВ "ВТК-4", ТОВ "Самаратранс", ПП "Новавтотранс", які за замовленням позивача здійснювали перевезення соняшнику, придбаного у ПП "Східзерноагро", від пункту навантаження (смт. Сахновщина, Харківська область) до пункту розвантаження (виробничий підрозділ ЗОЕЗ м.Запоріжжя, вул. Харчова, 3), про що свідчать надані до перевірки товарно-транспортні накладні.

В ОСОБА_2 перевірки не заперечується факт отримання соняшнику у пункті розвантаження ВП ЗОЕЗ, де його використано у виробництві готової продукції (олії соняшникової) на власному виробництві (з використанням орендованих у ПАТ "Запорізькій оліяжиркомбінат" виробничих потужностей).

Також, між ТОВ «Оптімус Плюс» (Покупець) та ФОП ОСОБА_6 (Продавець) укладено договір поставки товарів № 200417 від 20.04.2017 року (а.с. 98-99).

У відповідності до умов вказаного договору Продавець зобовязується передати у власність Покупцю, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити: фронтальний навантажувач кун до трактора МТЗ (надалі іменується «Товар») встановлену вартість, яка складається із сум видаткових накладних.

На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Оптімус Плюс» надано наступні первинні бухгалтерські документи, а саме: видаткову накладну № РН-0000511 від 12.05.2017 року; товарно-транспортну накладну № НОМЕР_2 від 12.05.2017 року; відомості про вантаж; прибутковий ордер; накладну на переміщення № 69237 від 17.05.2017 року, платіжне доручення № 041218 від 10.05.2017 року; податкову накладну № 18 від 10.05.2017 року (а.с. 100-105).

Судовим оглядом наданих перелічених первинних документів, що виступили підставою внесення відповідних записів до документів бухгалтерського та податкового обліку, встановлено, що вони в повній мірі відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Податкові накладні наявні у позивача та порушень щодо їх складання податковим органом не зазначено.

Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.

Відповідно до змісту пунктів 201.4 та 201.8 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в встановленому порядку.

Згідно з п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

На момент проведення операції з позивачем і виписки податкових накладних ФОП ОСОБА_6 та ПП «Східзерноагро» були зареєстровані як платники податку на додану вартість, а тому мали повне право виписувати позивачу податкові накладні.

Згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:

- рух активів у процесі здійснення господарської операції.

- установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.

- установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що зазначено в іншому листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).

Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).

Згідно з пунктом 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.

Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірені обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, зокрема шляхом установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

Натомість висновки податкового органу щодо контрагентів позивача ґрунтуються на відповіді селищних рад та особи щодо надання оренду земельної ділянки, отриманій інформації з інформаційних баз відносно контрагентів позивача.

Так, суд критично розцінює доводи представника відповідача в частині посилання на пояснення ОСОБА_7 щодо не здачі в оренду земельної ділянки, оскільки приписами ст. 20 ПК України не передбачено право працівників ДФС на відбирання пояснень у громадян України (за винятком посадових осіб платника податків, що перевіряється та у випадках складання протоколів про адміністративне правопорушення). В матеріалах справи відсутня інформація стосовно того, в яких саме відносинах (трудових, господарських) зазначена особа перебуває з контрагентом позивача. Також, суд ставиться критично до відповіді сільських рад Сахновщинського району Харківської області на запити відповідача про врожай соняшнику в 2016 році, оскільки вид діяльності ПП "Східзерноагро" - вирощування зернових та технічних культур, з 01.01.2015 року по 01.01.2017 року був зареєстрований, як суб'єкт спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства та ним подавалась відповідна податкова звітність, таким чином орган місцевого самоврядування не може мати повну та об'єктивну інформацію щодо наявності соняшника у ПП "Східзерноагро".

Чинним законодавством не передбачено обов'язку для підприємства здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.

В даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій та добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

З огляду на підтвердження позивачем первинними документами реальності здійснення господарських операцій, складення яких пов'язане з правом позивача на формування податкового кредиту, суд не приймає до уваги посилання податкового органу на наявні відомості із відповідей селищних рад, із баз даних із зазначенням даних стосовно контрагентів позивача, оскільки вказані обставини не є безумовною підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від знаходження його за юридичною адресою, від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування таких обставин.

Розбіжності задекларованих у декларації з податку на додану вартість за відповідні періоди показників податкового кредиту та податкових зобов'язань між контрагентами не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем був повністю доведений факт вчинення господарських операцій, за наслідками яких виникло право позивача на формування податкового кредиту у розмірі 264 583,00 грн. за господарськими відносинами з наведеними контрагентами, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Стосовно правомірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ на 1 121 567,00 грн. по податковій декларації за травень 2017 року, суд виходить з наступного.

Згідно з п.200.1. ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4. ст. 200 Податкового кодексу України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума, зокрема, з п. б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Так, встановлено, що загальна сума податкового кредиту за травень 2017 року у розмірі 46 164 964,00 грн. (рядок 17 декларації) розрахована в декларації як сума значень рядка 10.1 (467 159,00 грн.), рядка 11.1 (238 412 грн.), рядка 14 ( - 1 837 239,00 грн.), рядка 16/16.1 (47 296 632,00 грн.) та дійсно є меншою на 1 131 668,00 грн., ніж сума від'ємного значення попереднього звітного періоду, перенесена з рядка 21 декларації з ПДВ за квітень 2017 року до рядка 16.1 декларації за травень 2017 року, внаслідок коригування (зменшення) податкового кредиту значення рядка 14 із знаком «мінус»). Однак, зазначені обставини не можна розглядати без врахування суми податкових зобов'язань за травень 2017 року (рядок 9 декларації), адже відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, бюджетному відшкодуванню підлягає не податковий кредит звітного (податкового) періоду, а саме різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Загальна сума податкових зобов'язань за травень 2017 року (рядок 9 декларації) має відємне значення у розмірі «- » 9 523 533,00 грн. внаслідок коригування (зменшення) податкових зобов'язань на суму «-» 16 143 040,00 грн. у зв'язку з поверненням передплат покупцями (рядок 7 декларації).

Різниця між сумою податкового зобов'язання (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) в декларації з ПДВ за травень 2017 року має від 'ємне значення у розмірі 55 688 497,00 грн., тобто у травні 2017 року від'ємне значення різниці збільшилося на 8 391 865,00 грн. у порівнянні із сумою від'ємного значення різниці за квітень 2017 року (47 296 632,00 грн.).

Під час формування таблиці 1 «Розрахунок бюджетного відшкодування» Додатка 3 до декларації за травень 2017 року ТОВ «Оптімус Плюс» визначено:

- сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням суми, зарахованої у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість (рядок 20 - рядок 20.1 декларації звітного (податкового) періоду) у розмірі 55 688 497,00 грн. (рядок 1);

- фактично сплачено у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України (значення рядка "Усього" графи 7 таблиці 2) у розмірі 47 286 531,00 грн. (рядок 2);

- сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (зазначається сума рядка 1, яка не більша значення рядка 2) (значення цього рядка переноситься до рядка 20.2 декларації за поточний звітний (податковий) період) у розмірі 47 286 531,00 грн.

Значення рядка "Усього" графи 7 таблиці 2 «Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України» Додатку 3 визначено у розмірі 47 286 531,00 грн. в розрізі вказаних 2 постачальників.

Виходячи з наведеного розрахунку, сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню має визначатися в межах суми 55 688 497,00 грн., однак вона не має бути більшою ніж сума податку, фактично сплаченої постачальникам товарів (послуг) у попередніх та звітному періодах у розмірі 47 286 531,00 грн. (розшифровка сум податку наведена у таблиці 2 Додатку 3).

З огляду на зазначене, заявлена в декларації з ПДВ за травень 2017 року сума бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 47 286 531,00 грн. визначена ТОВ «Оптімус Плюс» у повній відповідності з вимогами п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України: різниця між сумою податкового зобов'язання (- 9 523 533,00 грн.) та сумою податкового кредиту (46 164 964,00 грн.) за травень 2017 року має від'ємне значення (- 55 688 497,00 грн.); не існує податкового боргу з ПДВ; фактична оплата суми ПДВ постачальникам товарів (послуг), які відображені у Додатку 3 до декларації з ПДВ за травень 2017 року, складає 47 286 531,00 грн., що відповідає заявленій сумі бюджетного відшкодування; сума «реєстраційного ліміту» в СЕА ПДВ дорівнює 57 308 730,00 грн., що більше ніж заявлена сума бюджетного відшкодування.

При цьому, відповідач зменшив бюджетне відшкодування податку на додану вартість на 1 121 567 грн., без зазначення порушення конкретного підпункту статті 200 Податкового кодексу України.

Слід також зазначити, що відповідно до Розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податку, затверд. наказом МФУ від 28.12.2015 року №1204.

Контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобовязань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобовязань, податкового кредиту, суми бюджетного відшкодування та/або завищення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків, що заявлені у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

У випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами: «В1» - у разі завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у тому числі якщо заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість на момент перевірки відшкодовані платнику податку (додаток 6).

Так, згідно з висновками в ОСОБА_2 перевірки не встановлено порушень при відображені у декларації за травень 2017 року бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 45 900 381 грн. та встановлено завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 386 150 грн. При цьому, акт перевірки не містить інформацію про визначення підприємству за результатами перевірки податкових зобов'язань у сумі 1 386 150 грн. у зв'язку з відшкодуванням заявленої суми ПДВ, тому на момент документальної перевірки заявлено до відшкодування сума ПДВ у розмірі 47 286 531 грн., яка не була відшкодована підприємству.

22.08.2017р. на поточний рахунок Товариства надійшли кошти в сумі 47 286 531,00 грн. від ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області (з рахунку 9002) з призначенням платежу: «*;110; 36726843; відшкодування ПДВ за декларацією НОМЕР_3, 20.06.2017, 05.08.2017».

Про факт отримання бюджетного відшкодування від ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області у повній сумі від заявленого бюджетного відшкодування ТОВ «ОПТІМУС ПЛЮС» двічі інформувало Дніпропетровське управління Офісу ВПП ДФС (листом № 542 від 22.08.2017р. та повторно листом № 549 від 29.08.2017р.) та просило повідомити щодо наявних розбіжностей в частині зарахованих коштів в сумі 47 286 531 грн. та підтверджених за результатами документальної позапланової виїзної перевірки в сумі 45 900 381 грн.

У відповідь на свої письмові звернення ТОВ «Оптімус Плюс» отримало від Дніпропетровського управління Офісу ВПП ДФС лист № 44801/10/28-10-46-01-12 від 23.08.2017р. (дата отримання - 28.08.2017 року) та лист №45853/10/28-10-46-09-12 від 31.08.2017р. (дата отримання - 04.09.2017 року) в якому зазначено, що сума ПДВ в розмірі 1 386 150,00 грн. не відповідає терміну «бюджетне відшкодування», який визначено у пп. 14.1.18 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України як не підтверджена за результатами перевірки контролюючого органу».

Так, відповідач виніс податкове повідомлення-рішення визначивши податкове зобов'язання з ПДВ у розмірі 1 386 150 гривень, у зв'язку з тим, що заявлені до відшкодування суми ПДВ на дату складання цього повідомлення-рішення було відшкодовано.

Після отримання від Офісу великих платників - у відповідь на запит на отримання публічної інформації - листа (Вих.№51493/10/28-10-40-16 від 03.10.2017 р.) з інформацією про реквізити для повернення «понадузгодженої суми бюджетного відшкодування» і призначення платежу, грошові кошти в сумі 1 386 150,00 гривень позивачем до бюджету повернуто, що підтверджується платіжним дорученням № 100035 від 11 жовтня 2017 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус Плюс" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 30 серпня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 02.03.2018 року.

Суддя ОСОБА_1