Справа № 826/15692/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 березня 2018 року № 826/15692/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кармазіна О.А., суддів: Катющенка В.П. та Скочок Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до 1. Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області 2. Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області 3. Державної судової адміністрації 4. Державної казначейської служби
про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 01014; ідентифікаційний код НОМЕР_1) звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (вул. Добровольського, буд. 2, м. Слов'янськ, Донецька обл., 84112; ), Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (пр-т. Миру, 68, м. Маріуполь, 87500; ), Державної судової адміністрації (вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ, 01601; ), Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601; ), в якому просить суд:

1. зобов'язати Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області нарахувати та виплатити, судді Київського районного суду м. Донецька у відставці ОСОБА_1, за рахунок коштів Державного бюджету України суддівську винагороду, у розмірі 10 (десяти) місячних заробітних плат за останньою посадою в розмірі 220 480,00 грн.;

2. зобов'язати Державну казначейську службу України та Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області здійснити розрахунково-касове обслуговування розпорядника коштів Державної судової адміністрації України для нарахування та виплати ОСОБА_1 зазначеної суми;

3. зобов'язати Державну казначейську службу України та Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області здійснити безспірне списання коштів державного бюджету на підставі цієї постанови суду для нарахування та виплати ОСОБА_1 зазначеної суми;

4. перерахувати всю вищенаведену суддівську винагороду на картковий рахунок за наступними реквізитами: ПАТ Перший Український Міжнародний Банк, МФО 334851 ЕГРПОУ 14282829 номер картки НОМЕР_2 отримувач ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що розрахунок суддівської винагороди при виході у відставку слід проводити згідно редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів», діючої на момент подачі заяви. При цьому, ч.1 ст.136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI) до внесення змін Законом №192-VIII від 12.02.2015, тобто в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014, закріплювалося, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна неоподатковувана допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Відтак, на думку позивача, він має право на вихідну неоподатковувана допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, оскільки подав заяву про відставку до набрання чинності нової редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Державною судовою адміністрацією та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області подані письмові заперечення, які мотивовані тим, що на час звільнення позивача положення ст.136 Закону №2453-VI, які регламентували виплату вихідної допомоги судді, втратили свою чинність на підставі Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII від 27.03.2014 (далі - Закон № 1166-VII).

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Качура І.А. від 12.10.2016 відкрито провадження в адміністративній справі.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 11.10.2017 №7235 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу, справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіну О.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.11.2017 справу № 826/15692/16 прийнято до провадження суддею Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А. та справу призначено до розгляду на 17.01.2018 у складі колегії суддів. 17.01.2018 на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України суд перейшов до розгляду справи в прядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Розглянувши подані матеріали, пояснення та заперечення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, судом встановлено, що 30.10.2014 ОСОБА_1 звернувся до Вищої ради юстиції України із заявою, в якій, на підставі п.9 ч.5 ст.126, ст.131 Конституції України та ст.109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», просив внести подання про звільнення його з посади судді Київського районного суду м. Донецька у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Постановою Верховної Ради України від 04.02.2016 №996-VIII «Про звільнення суддів» позивача звільнено з посади судді Київського районного суду м. Донецька у зв'язку з поданням заяви про відставку.

На виконання вищенаведеної Постанови Верховної Ради України та Наказу Державної судової адміністрації від 18.02.2016 №17, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Наказом від 27.04.2016 №34-к, звільнено з посади судді Київського районного суду м. Донецька ОСОБА_1. у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Вважаючи, що після прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області протиправно не виплачено позивачу разову виплату у розмірі 10 місячних заробітних плат, передбачену законом при виході у відставку, останній звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 109 Закону № 2453-VI (у редакції, що діяла станом на час подання позивачем заяви про відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Положеннями ч.2, 6 ст. 111 Закону № 2453-VI встановлено, що питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Законом України № 1166-VII, який набрав чинності 01.04.2014, було внесено зміни до Закону України № 2453-VI, а саме: виключено статтю 136 даного Закону, якою було передбачено право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Внесені Законом №1166-VII зміни до Закону №2453-VI в частині скасування положень статті 136 цього Закону неконституційними не визнавались.

За приписами абзацу 3 пункту 7 Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» від 10.06.1997 №503/97, акти Верховної Ради України і Президента України про призначення відповідно до законодавства на посади і звільнення з посад набирають чинності з моменту їх прийняття.

Отже, чинним законодавством визначався порядок реалізації права судді на звільнення у зв'язку з відставкою, процедура чого розпочиналась з подання суддею відповідної заяви і закінчувалась прийняттям Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді, яка набирає чинності з моменту її прийняття.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача з посади судді.

Як зазначалося раніше, ОСОБА_1 звільнено у відставку на підставі постанови Верховної Ради України від 04.02.2016, тобто на час, коли положення про вихідну допомогу, передбачену статтею 136 Закону № 2453-VI, втратили чинність.

Аналіз вищенаведених норм з урахуванням встановлених обставин справи дає підстави до висновку, що у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, оскільки, датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, а не дата подання позивачем заяви про відставку до Вищої ради юстиції.

Між тим, відмова відповідача у виплаті такої допомоги не є звуженням змісту та обсягу прав позивача, оскільки законодавство, чинне на момент виходу позивача у відставку, виплату такої допомоги не передбачало.

Зазначений правовий підхід відповідає висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 07.02.2018 по справі № К/9901/1758/18.

Окрім того, твердження позивача про те, що вихідна допомога є гарантією правового статусу і особливою формою соціального забезпечення судді, а тому не може бути скасована шляхом внесення змін до законодавства, слід зазначити, що Конституційний Суд України у рішенні від 19.11.2013 №10-рп/2013 зазначив, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів та не має постійного характеру.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Головуючий суддя О.А. Кармазін

Судді: В.П. Катющенко

Т.О. Скочок