Справа № 803/1391/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/773/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2017 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Валюк В.М., м. Луцьк, повний текст рішення складено 27 грудня 2017 року) у справі №803/1391/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Волинській області від 19.06.2017 року №368111-13 на суму 12129,16 грн., №368110-13 на суму 16939,75 грн., №368109-13 на суму 20201,48 грн., №368106-13 на суму 1776,23 грн. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлового майна.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2017 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області форми "Ф" від 19 червня 2017 року № 368106-13.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код 39400859) на користь ОСОБА_2 (45201, АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 1600 гривень 00 копійок (одна тисяча шістсот гривень нуль копійок).

Не погодившись із таким рішенням суду, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, просить таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що нежитлова будівля по АДРЕСА_1 площею 128,9 кв.м. є не що іншим, як переобладнаний під житловий будинок по АДРЕСА_1 площею 130,00 кв.м. Згідно рішення Ківерцівської міської ради від 26.02.2004 року №42 позивачу надано дозвіл на переобладнання приміщення контори під індивідуальний житловий будинок та машинного приміщення під господарський сарай та гараж в м. Ківерці, та присвоєно житловому будинку номер НОМЕР_2

Представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.06.2017 Головне управління ДФС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення № 368106-13, яким позивачу визначило суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно за 2016 рік в сумі 1776,24 грн.

З листа Головного управління ДФС у Волинській області від 04.08.2017 № 697/Д/03-20-13-09-06 видно, що податковим повідомленням-рішенням від 19.06.2017 № 368106-13 було визначено суму податкового зобов'язання з податку на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 128,9 кв. м., що знаходиться АДРЕСА_1 та право власності за позивачем на яку було зареєстровано 31.07.2003.

Також встановлено, що 31.07.2003 за позивачем ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю, будівлю контори Л-1 площею 128,9 кв. м. із загорожою бетонною, що підтверджується витягом КП "ВОБТІ" про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.07.2013 № 1132468 (а. с. 109).

Рішенням виконавчого комітету Ківерцівської міської ради від 26.02.2004 № 42 надано дозвіл ОСОБА_2 провести переобладнання приміщення контори розміром 11,0 х 15,3 м під індивідуальний жилий будинок та машинного приміщення розміром 6,9 х 9,35 м під господарський сарай та гараж в АДРЕСА_1 присвоєно жилому будинку ОСОБА_2 номер НОМЕР_2 (а. с. 87).

Виконавчий комітет Ківерцівської міської ради вирішив оформити право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, про що ухвалив рішення від 28.02.2005 № 55 "Про оформлення права власності на жилий будинок за ОСОБА_2." (а. с. 89).

11.10.2005 ОСОБА_2 звернувся до КП "ВОБТІ" із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно - жилий будинок по АДРЕСА_1 подавши також акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку і господарських будівель № 12 від 07.04.2004, та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.10.2005 (а. с. 90-92).

05.01.2006, на підставі рішення реєстратора КП "ВОБТІ" про реєстрацію об'єкта нерухомого майна від 05.01.2006 (а. с. 93), зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на будинок по АДРЕСА_1 що підтверджується витягом КП "ВОБТІ" про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.01.2006 № 9510767 (а. с. 94).

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 вказаного Кодексу ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Як передбачено підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

12.02.2016 Ківерцівська міська рада Волинської області прийняла рішення № 5/5 "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста Ківерці", яким встановила на території м. Ківерці податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та затвердила Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З матеріалів справи видно, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 19.06.2017 № 368106-13 визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 128,9 кв. м., що знаходиться АДРЕСА_1 та право власності за позивачем на яку було зареєстровано 31.07.2003.

Судом першої інстанції з матеріалів справи встановлено, що вказану нежитлову будівлю площею 128,9 кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_1, право власності за позивачем на яку було зареєстровано 31.07.2003 (а. с. 109), в подальшому було переобладнано під індивідуальний жилий будинок з присвоєнням йому номера НОМЕР_2 відповідно до рішення виконавчого комітету Ківерцівської міської ради від 26.02.2004 № 42, та після прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку 05.01.2006 КП "ВОБТІ" зареєструвало право власності за ОСОБА_2 на будинок по АДРЕСА_1 що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.01.2006 № 9510767 (а. с. 94).

Тобто, з моменту реєстрації 05.01.2006 права власності на жилий будинок площею 130,7 кв. м. по АДРЕСА_1 фактично перестав існувати об'єкт нежитлової будівлі площею 128,9 кв. м. по АДРЕСА_1.

З урахування встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України суд першої інстанції дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 19.06.2017 № 368106-13, яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно за 2016 рік в розмірі 1776,24 грн. на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю площею 128,9 кв. м., що знаходиться АДРЕСА_1 є протиправним, оскільки податок на нерухоме майно визначено на об'єкт нежитлової нерухомості, якого не існує.

Щодо зазначеного в апеляційній скарзі Головного управління ДФС у Волинській області щодо право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 який було зареєстровано за позивачем 28.09.2017 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-ІV (з наступними змінами та доповненнями) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Таким чином, оскільки реєстрація права власності за позивачем на житловий будинок по АДРЕСА_1 була проведена 05.01.2006 КП "ВОБТІ" відповідно до законодавства, що діяло на момент реєстрації, тому таке речове право визнається дійсним.

Суд першої інстанції звернув увагу на те, що іншим податковим повідомленням-рішенням від 19.06.2017 № 368105-13 позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно за 2016 рік в розмірі 137,80 грн. на об'єкт нерухомого майна - будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 130 кв. м., право власності за позивачем на який було зареєстровано 05.01.2006 (а. с. 52 зворот). Отже, відповідач фактично визнав, що з 05.01.2006 за позивачем зареєстровано право власності на будинок по АДРЕСА_1.

Із матеріалів справи видно, що 28.09.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дійсно було винесено запис про право власності за ОСОБА_2 на будинок по АДРЕСА_1 проте такий запис було винесено у зв'язку із прийняттям в експлуатацію самочинно побудованих господарських споруд (а. с. 104-107), у зв'язку із чим також було проставлено відповідний штамп до технічного паспорту на об'єкт нерухомого майна.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2017 року у справі №803/1391/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді О. О. Большакова
Н. В. Ільчишин
Повний текст постанови складений 22 березня 2018 року.