Справа № 2а-4942/09/1770
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" березня 2018 р. м. Житомир Справа № 2а-4942/09/1770

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

апелянта, представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "20" жовтня 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Недашківською К.М. в м.Рівному, у справі за позовом Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в загальному розмірі 875597 грн. 62 коп., в тому числі по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 232770 грн. 40 коп., по податку на додану вартість в розмірі 642492 грн. 00 коп., по фінансових санкціях за здійснення операцій без придбання торгового патенту в розмірі 335 грн. 22 коп.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.10.2017р. адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області суму податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 231404 грн. 30 коп., та суму податкового боргу по податку на додану вартість у розмірі 642492 грн. 00 коп. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач у справі звернувся до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Вислухавши апелянта, представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 пройшов процедуру державної реєстрації, а відтак з 24.01.1995р. набув правового статусу суб'єкта господарювання в розумінні статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003р. №755-IV; перебував на обліку у Державній податковій інспекції у м. Рівне (статті 63, 65 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (далі іменується ПК України).

29.04.2015р. підприємницька діяльність ОСОБА_2 припинена.

Згідно даних обліку позивача за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетом по сплаті: податку на додану вартість у сумі 642492,00 грн., податку з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності у сумі 232770,40 грн. та фінансових санкціях за здійснення операцій без придбання відповідного торгового патенту в сумі 335,22 грн.

Податковий борг по податку на додану вартість виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 13.05.2009р. № ; по податку з доходів фізичних осіб на підставі податкового повідомлення-рішення від 13.05.2009 №, які прийняті за результатами проведеної позапланової документальної перевірки, внаслідок якої складений акт від 29.04.2009 №25/35/НОМЕР_1 (т. І а.с.9-16).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено частково, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ст.67 Конституції України обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених законом.

Податкові повідомлення-рішення №/0 та №/0 від 13.05.2009 отримані відповідачем 14.05.2009 (а.с.15-16 т. І).

Оскільки відповідач не оскаржував податкові повідомлення-рішення, то сума податкової заборгованості по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 232770 грн. 40 коп. та по податку на додану вартість в розмірі 642492 грн. є узгодженою і підлягає сплаті.

Контролюючим органом були виставлені перша та друга податкові вимоги від 07.05.2003р. та від 25.06.2003р., які на момент подання адміністративного позову відповідачем не задоволені. У встановленому порядку податкові вимоги не оскаржувалися та не є відкликаними.

Відповідно до постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2009р. позов задоволено повністю: стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 232770,40 грн., по податку на додану вартість розмірі 642492,00 грн., по сплаті фінансових санкцій за в розмірі 335,22 грн.

У відповідності до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012р. апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишена без задоволення, а постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2009р. без змін.

Таким чином, постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2009р. набрала законної сили 26.04.2012р.

25.07.2012р. стягувачу - Державній податковій інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби виданий виконавчий лист.

04.02.2014р. відкрито виконавче провадження та виконавчий лист звернутий до примусового виконання.

Згідно з постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 25.09.2012р. за виконавчим листом Рівненського окружного адміністративного суду від 25.07.2012р. №2а-4942/09/1770 звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_2, який працював у ПАТ «Рівненський науково-дослідний інститут технологій і машинобудування» (а.с.86-87 т. ІІ).

Відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 08.02.2014р. при примусовому виконанні виконавчого листа звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_2, який працював в ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів» (а.с.94 т.ІІ).

Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181-ІІІ (далі іменується Закон №2181-ІІІ) передбачено, що якщо сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону №2181-ІІІ податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Відповідно до підпункту 5.2.2 пункту 5.2 статті 5 Закону №2181-ІІІ у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього.

Підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону №2181-ІІІ передбачено, що процедура адміністративного оскарження закінчується:

останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі коли така заява не була подана у зазначений строк;

днем отримання платником податків рішення контролюючого органу про повне задоволення скарги, викладеної у заяві;

днем отримання платником податків рішення контролюючого органу, що не підлягає подальшому адміністративному оскарженню.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

У разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах «а» - «в» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження (пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону №2181-ІІІ ).

Згідно з підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону №2181-ІІІ узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідно до листа Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 25.09.2017р. №59765 (а.с.81 т.ІІІ), за період перебування на примусовому виконанні виконавчого листа №2а-4942/09/1770 від 25.07.2012р. Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області стягнуто з ОСОБА_2 1744 грн. 47 коп., в тому числі 1366 грн. 10 коп. перераховано на користь стягувача (на погашення заборгованості по податку з доходів фізичних осіб, код платежу 11010200), а тому заборгованість відповідача на момент розгляду справи з врахуванням примусового стягнення податкового боргу становить: 231404 грн. 30 коп. податок з доходів фізичних осіб, 642492 грн. 00 коп. - податок на додану вартість.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по фінансових санкціях за здійснення операцій без придбання торгового патенту в розмірі 335 грн. 22 коп.

Заборгованість фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 по сплаті фінансових санкцій за здійснення операцій без придбання відповідного торгового патенту в сумі 335 грн. 22 коп. виникла на підставі податкового повідомлення-рішення №/0 від 24.01.2003р. Дане податкове повідомлення-рішення прийняте внаслідок проведеної перевірки, результати якої викладені в Акті документальної перевірки № 50 від 14.01.2003.

Отож, 14.01.2003р. перевіркою ДПІ у м. Рівне встановлений факт здійснення відповідачем оптової торгівлі продуктами харчування за готівкові кошти без придбання відповідного торгового патенту, внаслідок чого до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 2000 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення №/0 від 24.01.2003 р.

У зв'язку з несплатою даного боргу в повному розмірі, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 335грн. 22 коп. фінансових санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» №98/96-ВР від 23.03.1996 (чинний на момент спірних правовідносин), об'єктом правового регулювання згідно з цим Законом є торговельна діяльність за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток на території України, діяльність з обміну готівкових валютних цінностей (включаючи операції з готівковими платіжними засобами, вираженими в іноземній валюті, та з кредитними картками), а також діяльність з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг.

Згідно з абзацом 4 частини 1 статті 8 Закону №98/96-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють торговельну діяльність, операції з торгівлі готівковими валютними цінностями, операції з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, за здійснення операцій, передбачених цим Законом, без одержання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбаченого частиною другою статті 7 цього Закону, сплачують штраф у подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності суб'єктів підприємницької діяльності із зазначеним порушенням.

Частиною 3 статті 8 Закону №98/96-ВР регламентовано, що штрафи, передбачені цією статтею, підлягають сплаті порушником у п'ятиденний термін відповідно до законодавства.

Відповідно до підпункту 15.2.1 пункту 15.2 статті 15 Закону №2181-ІІІ (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.

Отже, податкове повідомлення-рішення №/0, відповідно до якого до відповідача застосовані фінансові санкції за здійснення операцій без придбання відповідного торгового патенту, було прийнято 24.01.2003. З позовом про стягнення даної суми заборгованості в розмірі 335 грн. 22 коп. фіскальний орган звернувся до суду 26.06.2009, тобто з пропущенням граничного строку стягнення податкового боргу, встановленого статтею 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Разом з тим, підприємницька діяльність ОСОБА_2 припинена 29.04.2015р., номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем №4000459, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.158-159 т. ІІ).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 №755-ІV, фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Частиною 1 статті 52 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

У випадку припинення підприємницької діяльності - фізичної особи зобов'язання не припиняються, а залишаються за підприємцем як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ОСОБА_2, не зважаючи на реєстрацію припинення його підприємницької діяльності, несе відповідальність за своїми зобов'язаннями, які виникли до припинення підприємницької діяльності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та його критичним ставленням до пояснень відповідача щодо підприємницької діяльності та фальсіфікації контролюючим органом документів.

Так, підприємницька діяльність відповідача підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків (а.с.117 т.І), повідомленням про реєстрацію платника страхових внесків (а.с.118 т.І), облікової справою ОСОБА_2 (а.с.24-43 т.ІІІ), реєстраційною справою №2_608_000459_13 фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.45-59 т.ІІІ), вироком Рівненського міського суду від 20.11.2009, відповідно до якого ОСОБА_2 визнано винним у злочинах, скоєнних під час здійснення підприємницької діяльності, за частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 212 (ухилення від сплати податків), частиною 2 статті 358 (підроблення документів) Кримінального кодексу України (а.с.119-123 т. І).

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені апелянтом, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "20" жовтня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "22" березня 2018 р.