Справа № 670/994/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 670/994/17

Головуючий у 1-й інстанції: Волкова О.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

21 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення Серії АР № 916999 від 05.12.2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КАС України та призначено стягнення у вигляді 1020 грн. штрафу.

Позов мотивований тим, що предметом діяльності Віньковецької ДРП №3 є виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, мостів, інших споруд та елементів обстановки доріг лише в межах доведених планів та виділеного Замовником фінансування, а отже позивач, який є начальником філії, не є суб'єктом вчиненого правопорушення.

Окрім того, виконання робіт, підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року по ДРП-3 на а/д Т 2315 (Солобківці - Нова Ушиця) 18км.+700м. за 2017 рік, роботи виконувались згідно ДСТУ Б.Д. 1.1.-1:2013. Додаток Т.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено: скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 916999 відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 140 КУпАП і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2018 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що посадовою інструкцією начальника Віньковецької ДРП філії "Летичівська ДЕД" за позивачем закріплено обов'язок-здійснювати нагляд за станом закріпленої ділянки автодороги і при виявленні дефектів чи аварійної ситуації сповіщувати замовника (Службу автмообільних доріг україни) для прийняття відповідних заходів.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем на адресу суду не надіслано.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, клопотань про розгляд справи за їх участю до суду не надали.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про адміністративне правопорушення Серії АР № 916999 від 05.12.2017 року, винесеною старшим інспектором роти відділу БДРУПП у м. Хмельницький Рутковським А.С. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 1020 грн.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що ОСОБА_2, будучи посадовою особою (начальником) ДРП №3 порушив вимогу п. 3.1.1. - 3.1.2. ДСТУ 3587-97 при утриманні а/д Т 2315 (Солобківці - Нова Ушиця) 18км.+700м., а саме не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни, ямковості, що перевищує допустимі норми, чим порушив п. 1.5. ПДР України.

Вважаючи постанову відповідача незаконною, позивач оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови, оскільки відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи оцінку цим правовідносинам, зазначає слідуюче.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений відділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Статтею 140 Кодексу про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць.

Частиною 1 статті 140 КУпАП встановлено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 12 Закону України від 30.06.1993 №3353-XII «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, суб'єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 коментованої статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Так, відповідно до Посадових обов'язків начальника ДРП-3 філії «Летичівська ДЕД», затверджених 03.01.2017 року начальником філії «Летичівська ДЕД» ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «ДАК»Автомобільні дороги України», згідно розділу II начальник ДРП-3 філії «Летичівська ДЕД» здійснює згідно з чинним законодавством і нормативними актами, які регулюють виробничо-господарську діяльність підприємства, керівництво дорожньо- ремонтним пунктом; забезпечує своєчасне та якісне виконання колективом ДРП в установлені терміни доведених замовником планових обсягів робіт з ремонту та утримання закріпленої ділянки автодороги (власником якої є Служба автомобільних доріг у Хмельницькій області) відповідно до діючих норм та фінансування, безпеку руху на закріпленій ділянці автодороги в межах доведених планів та виділеного фінансування Замовника (п. 2.1., 2.2.1, 2.2.5. Посадових обов'язків).

Таким чином, позивач є суб'єктом правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 Кодексу про адміністративні правопорушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31.01.2018 року по справі К/9901/456/17 ( 703/1262/15-а ).

За ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 140 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 зазначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст.283 КУпАп).

Як бачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивач порушив вимогу п. 3.1.1. - 3.1.2. ДСТУ 3587-97 при утриманні а/д Т 2315 (Солобківці-Нова Ушиця) 18км.+700м., а саме не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни, ямковості, що перевищує допустимі норми.

Так, відповідно до ч.3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою-третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Колегією суддів, при дослідженні наявного в матеріалах справи Акта обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 05.12.2017 року (а.с.23) виявлено, що останній не відповідає вимогам Інструкції, оскільки до нього не долучено заміри та схеми про пошкодження відрізку дороги, про перешкоду для дорожнього руху, а також про умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху.

В самому ж акті лише вказано про наявність вибоїн, але відсутні будь-які відомості про їх кількість, розміщення на дорожньому покритті, розміри та яким чином вони вимірювались. Також не вказано місце проживання свідків, що позбавляє суд можливості допитати вказаних осіб по суті виявленого правопорушення, встановити чи дійсно ці особи були присутні безпосередньо під час обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.

Окрім того в вищезазначеному акті вказано, що особами, які здійснювали обстеження виявлено вибоїни, а в тексті оскаржуваної постанови зазначена лише одна вибоїна.

Слід зазначити, що зі фотознімків, які знаходяться в матеріалах справи дійсно видно вибоїни на дорожньому покритті, однак з них неможливо встановити, яка саме ділянка та на якій автодорозі на них зображені.

Щодо посилань апелянта на те, що доказом вчинення адміністративного правопорушення, є наданий позивачем Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року по ДРП-3 на а/д Т 2315 (Солобківці - Нова Ушиця) 18км.+700м. за 2017 рік, згідно якого наявні на автодорозі вибоїни були ліквідовані, колегія суддів звертає увагу на те, що з цього Акту неможливо встановити, якого саме числа місяця було виконано роботи по ремонту дороги, до складання постанови про адміністративне правопорушення чи після.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки містить виключно загальні фрази та не конкретизує об'єктивну сторону вчиненого правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою вказазної статті визначено, що адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Отже, за наведених вище обставин колегія суддів не може вважати спірну постанову законною, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про її протиправність та скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому слід залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін.

Також колегія суддів враховує положення ч.3 ст.272 КАС України, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 243,286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.