Справа № 826/14346/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Костюк Л.О.;
суддів: Кузьмишиної О.М, Твердохліб В.А.;
за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2017 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року, ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (далі Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (далі Відповідач 2), в якому просив:
- визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не включення в Довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 28.08.2015 року №305/461 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»;
- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України визнати не дійсною Довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 28.08.2015 року №305/461 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату позивачу (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років, починаючи з 20.08.2015 року (дата призначення пенсії), з урахуванням при обчисленні розміру пенсії щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову зазначив, що він на підставі наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 05.08.2005 року №573 у відповідності до пп. № «б» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнений з військової служби у запас (за станом здоров`я), штатна посада на час звільнення: начальник дорожньої служби управління організації інженерного забезпечення Центрального управління інженерного забезпечення Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, вислуга років у Збройних Силах України становить 27 років.
Крім того, як зазначено у позові, згідно із наданою ГУ ПФУ в м. Києві від 23.08.2016 року №14/8436 з 23.08.2015 року позивачу призначено пенсію за вислугу років, яка на серпень 2016 року становила 4611,82 грн..
При обчисленні пенсії за вислугу років ГУ ПФУ у м. Києві були враховані дані, наведені у довідці про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 28.08.2015 року №305/461, що була надана Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України, а саме: основні посадовий оклад 1540,00 грн., оклад за військове звання - 135,00 грн., надбавка за вислугу років 670,00 грн. і щомісячні додаткові: надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці і премія, які в середньому, як вказано у позові, за 24 місяці складали 3782,60 грн.
Тобто, позивач вказує, що пенсія йому обраховувалась із суми вищенаведених складових грошового забезпечення, що дорівнювало сумі 3 127,60 грн., враховуючи вислугу 27 років та основний розмір пенсії обраховувався у розмірі 70% від цієї суми.
У серпні 2016 року позивач отримав довідку про доходи від 01.08.2016 року № 305/656, дані з якої необхідні були позивачу для працевлаштування.
Тому, порівнюючи дані, наведені у довідці про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 28.08.2015 року №305/461 та довідці про доходи від 01.08.2016 року № 305/656, як зазначає позивач, Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України не було враховано щомісячну додаткову грошову винагороду, в той час, коли виплата щомісячної додаткової грошової винагороди носила щомісячний характер.
Вважає дії відповідача 1 щодо не включення у довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 28.08.2015 року № 305/461 щомісячної додаткової грошової винагороди протиправними, оскільки, на думку позивача, вони призвели до нарахування йому пенсії у меншому розмірі.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не включення до довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії №305/461 від 28.08.2015 року щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі, у якому остання виплачувалася, починаючи з 01.08.2013 року по 31.07.2015 року включно.
Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нову довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії із щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі, у якому остання виплачувалася, починаючи з 01.08.2013 року по 31.07.2015 року включно.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем - 1подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , начальника дорожньої служби управління організації інженерного забезпечення Центрального управління інженерного забезпечення Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 05.08.2015 року №573 звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу, що підтверджується наданою суду копією Витягу з Наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 05.08.2015 року №573.
У відповідності до наданої суду копії Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.08.2015 року №164 полковника ОСОБА_1 , начальника дорожньої служби управління організації інженерного забезпечення Центрального управління інженерного забезпечення Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, звільненого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 05.08.2015 №573 з військової служби у запас за пунктом «б» частини шостої (за станом здоров`я) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, з 19 серпня 2015 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у м. Києві військового комісаріату.
Також, вказаним Наказом наказано виплатити надбавку в розмірі 15% посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, надбавку в розмірі 90% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за виконання особливо важливих завдань, додаткову щомісячну грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення та премію в розмірі 45% від місячного грошового забезпечення та премію в розмірі 45% від місячного грошового забезпечення з 1 по 19 серпня 2015 року.
Відповідно до грошового атестату Ф.2 серії ЗУ №174911 від 19.08.2015 року до переліку складових одноразової грошової допомоги при звільненні, яку розраховано позивачу, щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. №889 у розмірі 60% грошового забезпечення була включена.
При цьому, з наданої суду копії довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 28.08.2015 року №305/461, вбачається, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовцям Збройних Сил України, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. №889 включена не була.
У відповідності до копії довідки ГУ ПФУ в м. Києві від 23.08.2016 року №14/8436 ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років.
Позивач вважає, що відповідачем 1 неправомірно не включено щомісячну додаткову грошову винагороду до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також надани додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (редакція чинна на момент винесення судового рішення у справі), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011 ХІІ (далі - Закон №2011 ХІІ).
Відповідно до ст. 9 цього Закону, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.
Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII (далі - Закон № 2262-ХII) пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).
Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 43 Закону № 2262-ХІІ).
Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-ІV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Тобто, щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.10.2015 справа №559/3342/14-а.
Колегія суддів звертає увагу на те, що на час звільнення ОСОБА_1 з військової служби розмір його грошового забезпечення включав додаткову грошову винагороду, яка становила 60 % цього забезпечення, при цьому, доказів того, що з цієї суми не були сплачені страхові внески відповідачами не надано. Нарахування та виплата цієї щомісячної додаткової грошової допомоги у даному випадку носить постійний характер, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Також, зазначає, що у довідці про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії, виданої Фінансовим управління Генерального штабу Збройних Сил України від 28.08.2015 року №305/461 та у довідці про нараховане грошове забезпечення з 01.08.2013 року по 31.07.2015 року включно від 01.08.2016 року №305/656 містяться розбіжності в частині грошового еквівалента нарахованих та виплачених сум: 1) надбавки за вислугу років (серпень 2013 року); 2) надбавки за виконання особливо важливих завдань (серпень 2013року, червень липень 2014 року, листопад 2014 року, квітень липень 2015 року); 3) надбавки за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці (травень липень 2015 року); 4) премії (червень липень 2015 року).
Таким чином, з урахуванням наявних розбіжностей у розрахунках грошового забезпечення позивача, викладених у довідці № 305/461 від 28.08.2015 року та у довідці №305/656 від 01.08.2016 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо включення щомісячної грошової винагороди у розмірі, який був встановлений позивачу, нараховувався та виплачувався останньому за останні 24 місяці перед звільненням до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивачу та зобов`язання Відповідача 1 видати нову довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 із зазначенням щомісячної додаткової грошової винагороди підлягають задоволенню.
Щодо посилання відповідачів на постанови Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №21-368а13 та від 15 липня 2014 року у справі №21-234а14, та зазначає наступне.
Так, у вищезазначених постановах Верховний Суд України зазначив, що відповідно до частини третьої статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за вказаним Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, установлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсії і провадиться в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, то зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Враховуючи положення Постанови №1294 та Наказу Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року №595, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у вищезазначених постановах дійшла висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена наказом №595, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин (здійснення польотів у конкретному місці), її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям згідно з частиною третьою статті 63 Закону №2262-XII.
Тобто, Верховний Суд України у вищезазначених постановах зазначив про неможливість перерахунку пенсій тим військовослужбовцям, які не отримували щомісячну додаткову грошову винагороду під час військової служби та не сплачували з неї єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проте, просили здійснити перерахунок пенсії на підставі появи щомісячної додаткової грошової винагороди як частини грошового забезпечення військовослужбовців.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача 1 визнати недійсною довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 28.08.2015 року № 350/46, колегія суддів зазначає наступне.
Так, зазначені вище є необґрунтованими, оскільки діючим законодавством України не передбачено повноважень суду щодо визнання недійсними в порядку адміністративного судочинства будь яких довідок, виданих суб`єктами владних повноважень.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років, починаючи з 20.08.2015 року з урахуванням при обчисленні пенсії щомісячної додаткової грошової винагороди з урахуванням раніше виплачених сум, колегія суддів зазначає наступне.
Так, позивачем не доведено, що ГУ ПФУ в м. Києві були порушені права, свободи або інтереси ОСОБА_1 , не надано доказів, що останній звертався до відповідача 2 з відповідною заявою про перерахунок пенсії та йому було відмовлено.
Тому колегія суддів приходить до висновку, що дана вимога є передчасною та спрямована на майбутній захист порушених прав позивача, що не узгоджується з приписами КАС України.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2017 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.
(Повний текст виготовлено 20 березня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: О.М. Кузьмишина,

В.А. Твердохліб