Справа № 820/2744/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 р. Справа № 820/2744/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Сіренко О.І.

суддів: Дюкарєвої С.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2017, суддя Бідонько А.В., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004, по справі № 820/2744/17

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2017 року Головне управління ДФС у Харківській області звернулось до суду з поданням до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, в якому просило суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1), застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 30 червня 2017 року.

В поданні заявник ГУ ДФС у Харківській області зазначив, що на підставі вимог п.82.3 ст. 82 Податкового Кодексу України наказом ГУ ДФС у Харківській області від 16.06.2017 № 2592 призначено проведення фактичної перевірки господарського об'єкту, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_3 з 19.06.2017 тривалістю 10 діб. На проведення перевірки посадовим особам контролюючого органу заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області виписано направлення від 19.06.2017 № 4044 та №4045. 20.06.2017 року о 12 год. 58 хв. посадовими особами контролюючого органу здійснено вихід за податковою адресою господарського об'єкту (АЗС), в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1): Харківська область, Зачепилівський район, с. Кочетівка, вул. Харківська, буд. 2 для проведення вищезазначеної перевірки. Відповідно до вимог ст. 20 та ст. 81 ПК України оператору АЗС ОСОБА_4 було пред'явлено направлення та наказ на проведення фактичної перевірки господарського об'єкту, однак оператор АЗС ОСОБА_4 відмовився отримати під розписку колію наказу 16.06.2017 №2592. В направленнях №4044 та 4045 від 19.06.2017 ОСОБА_4 відмовився розписатись, в допуску до перевірки відмовив. З урахуванням приписів п.81.2 ст.81 ПК України посадовими особами контролюючого органу був складений акт від 31.03.2017 № 532/20-40-14-0519/00707171, в якому зафіксовано відмову платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. На підставі п.п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України, просив задовольнити подання про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.

3 липня 2017 року постановою Харківського окружного адміністративного суду подання Головного управління ДФС у Харківській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна задоволено.

Підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1), застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 30 червня 2017 року.

В апеляційній скарзі відповідач ФОП ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити ГУ ДФС у Харківській області у задоволенні подання про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна останнього. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач зазначив, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наказу про призначення перевірки. Вважає його таким, що суперечить вимогам Податкового кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ГУ ДФС у Харківській області просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав :

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 16.06.2017 року заступник начальника ГУ ДФС у Харківській області, керуючись п.п.80.2.5, п. 80.2 ст. 80 та п.82.3 ст. 82 Податкового Кодексу України, видав наказ № 2592 про проведення фактичної перевірки господарського об'єкту, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_3 з 19.06.2017 за період з 11.08.2014 року по дату завершення перевірки. ( а.с. 9)

На проведення перевірки посадовим особам контролюючого органу заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області виписані направлення від 19.06.2017 № 4044 та № 4045 (а.с.10-11).

20.06.2017 року посадовими особами ГУ ДФС у Харківській області здійснено вихід за податковою адресою господарського об'єкту (АЗС), в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1): Харківська область, Зачепилівський район, с. Кочетівка, вул. Харківська, буд. 2 для проведення вищевказаної перевірки.

Посадовими особами ГУ ДФС у Харківській області пред'явлено направлення та наказ на проведення фактичної перевірки господарського об'єкту оператору АЗС ОСОБА_4, однак оператор АЗС ОСОБА_4 відмовився отримати під розписку копію наказу 16.06.2017 №2592 та розписатися в направленнях №4044 та 4045 від 19.06.2017. в допуску до перевірки ним відмовлено, про що складений акт «Щодо не допуску до проведення фактичної перевірки» від 20.06.2017 року №1216/20-40-14-10., в якому зафіксовано відмову платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки (а.с.12).

Задовольняючи подання ГУ ДФС у Харківській області , суд першої інстанції виходив з того, що рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 30 червня 2017 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_3 є обґрунтованим та законним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав :

Підпунктом 20.1.4. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, передбачено право контролюючих органів, до яких належить заявник, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно з п.п.19-1.1.1. п.19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Статтею 75 Податкового Кодексу України передбачається, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Такою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального - пп. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Згідно п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Єдиною підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки є непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням встановлених вимог.

Відповідно до п.п. 16.1.9 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік обов'язків платників податків.

Так, платник податків зобов'язаний не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Згідно пп.16.1.13 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.(п.81.2 ст.81 Податкового кодексу України).

Судом встановлено та спростовується сторонами по справі, що відповідачем відмовлено в допуску до перевірки представникам ГУ ДФС у Харківській області, про що контролюючим органом складено акт відмови від допуску до перевірки від 31.03.2017 року № 532/20-40-14-0519/00707171(а.с.12).

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом є адміністративний арешт майна платника податків.

Згідно п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано у разі якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Підпунктом 94.5 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до п. 94.10. статті 94 Податкового кодексу України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Розділом 4 Порядку про застосування адміністративного арешту майна платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 N 568, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р. за N 1839/24371 (далі - Порядок№1839), передбачено, що керівник контролюючого (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених розділом III цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Обґрунтованість арешту майна, накладеного рішенням керівника (його заступника) органу доходів і зборів, має бути перевірена судом протягом 96 годин. У такому випадку рішення керівника (його заступника) контролюючого подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду.

Згідно з п.4.1. Порядку про застосування адміністративного арешту майна платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року №568 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції 31.10.2013 року №1839/24371, керівник органу доходів і зборів (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених розділом 3 цього Порядку та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

30.06.2017 року о 10:00 годині заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області прийнято Рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_3 у зв'язку з відмовою від проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення та від допуску посадових осіб контролюючого органу (а.с.13).

З огляду на наявність підстав для застосування адміністративного арешту, передбачених п.94.2 ст. 94 ПК України, та дотримання порядку його застосування, передбаченого положеннями ст. 94 ПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 30 червня 2017 року про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_3 є обґрунтованим та законним.

Доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 про те, що наказ № 2592 про проведення фактичної перевірки господарського об'єкту, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_3 з 19.06.2017 за період з 11.08.2014 року по дату завершення перевірки є незаконним, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки законність вказаного наказу була встановлена в судовому порядку по справі № 820/4766/17 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування вищезазначеного наказу. 7 листопада 2017 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду в задоволенні позову ФОП ОСОБА_3 про скасування наказу ГУ ДФС у Харківській області № 2592 від 16.06.2017 року було відмовлено.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. ч. 3 ст. 272 283, 308, 310, п.1 ч. 1 ст. 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 по справі № 820/2744/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Постанова складена в повному обсязі 21.03.2018 р.