Справа № 308/6314/17
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6314/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання - Гайданці Г.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Галаса Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції та інспектора Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Бадзо-Токар Ярослава Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві та інспектора Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Бадзо-Токар Ярослава Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У даному судовому засіданні постановлено продовжувати розгляд даної справи до відповідача Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, у зв'язку з тим, що згідно із наказом голови Національної поліції України від 05.12.2017 року № 1249 «Про затвердження змін до структури територіальних органів поліції» затверджено зміни до структури територіальних органів поліції, затвердженої наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року № 1 (зі змінами), та відповідно у графі «Департамент патрульної поліції» п. п. 1 п. 27 позицію «територіальні (відокремлені) підрозділи» викладено у наступній редакції, зокрема, територіальний (відокремлений) підрозділ - управління патрульної поліції в Закарпатській області, а також до відповідача інспектора Управління патрульної поліції у м. Ужгороді та Мукачеві Бадзо-Токар Я.В., про що не заперечили учасники справи.

У позові позивач посилається на те, що 25.06.2017 року його - ОСОБА_1 - було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, за недотримання п. 20.2 ПДР та накладено адміністративне стягнення у розмірі 170 грн., про що свідчить постанова серії АР № 238734 по справі про адміністративне правопорушення, яку склав 25.06.2017 року інспектор роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП Бадзо-Токар Я.В. Зазначає, що підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності стало те, що він керував транспортним засобом з відсутніми номерними знаками спереду та ззаду. Вважає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм матеріального, процесуального права та підлягає скасуванню. Позивач вказує, що за ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, у даному випадку за адресою Управління патрульної поліції у м. Ужгороді та Мукачеві: вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород. Інспектор поліції не дотримався положень закону та розглянув однобічно дану справу на місці зупинки транспортного засобу, і, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортною засобу, грубо порушив його права, позбавивши цим його прав та свобод, закріплених чинними нормами законодавства. За твердженням позивача незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції не дав йому - ОСОБА_1 - можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у повному обсязі. Ним було проігноровано його клопотання, які дали б можливість всебічно, повно та об'єктивно розглянути дану справу та правильно прийняти рішення. Зауважує, що інспектор поліції проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, розгляд справи на дорозі на місці зупинки транспортного засобу унеможливлює виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. У позові позивач зазначає, що після висловлення йому звинувачень інспектор поліції пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, свідки та не досліджені характеризуючі дані щодо особи. Таким чином, на думку позивача, були встановлені такі порушення: незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справі; відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; відповідач порушив вимоги щодо порядку розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП. Крім того, позивач зауважує, що оскаржувана постанова винесена відносно ОСОБА_1, а його повне ім'я - ОСОБА_1.

З посиланням на викладене позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, а тому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 238734 по справі про адміністративне правопорушення від 25.06.2017 року, згідно з якою його - ОСОБА_1 - було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції та інспектора поліції - Галас Ю.М. у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях на позов, які долучені до матеріалів справи, зазначивши, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. Зауважує, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 238734 від 25.06.2017 року о 15 год. 36 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Кіа Cerato», н/з НОМЕР_2, в м. Ужгород, вул. Минайська, 16, з відсутніми номерними знаками (з відсутнім переднім і заднім номерними знаками), чим порушив п. 30.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 6 ст. 121 КУпАП, внаслідок чого відповідачем складена вищевказана постанова, згідно з якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 170 грн. Представник відповідача вказує, що факт вчинення правопорушення було помічено екіпажем патрульної поліції, і відповідно відредаговано. У випадках, передбачених ст. 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, котра відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, та відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. За твердженням представника відповідача доводи позивача щодо порушення процедури розгляду справи, а також щодо позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, є безпідставними, оскільки права були детально роз'яснені позивачу інспектором, позивач мав змогу повністю реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, що й було зроблено під час розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення. Також представник відповідача звертає увагу на те, що у відповідності до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, а тому вважає, що доводи позивача стосовно не взяття до уваги ч. 2 ст. 33 КУпАП є безпідставними. З приводу того, що оскаржувана постанова винесена відносно ОСОБА_1, а ім'я позивача - ОСОБА_1, представник відповідача повідомив, що інспектором було написано рапорт від 25.06.2017 року, де вказано, що в ході розгляду справи було з'ясовано, що прізвище позивача Луцо, яке і слід вважати правильним. Вважає, що даний факт не скасовує вчиненого позивачем правопорушення, і не може бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності. Таким чином, за твердженням представника відповідача розглядаючи дану справу інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому, на думку представника відповідача, немає підстав для скасування постанови, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було. Представник відповідача додатково звертає увагу на те, що позивач просить провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП, а розгляд справи щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення здійснюється за правилами адміністративного судочинства (КАС України), у зв'язку з цим, позовна вимога позивача не підлягає задоволенню.

Перевірити викладені в оскаржуваній постанові обставини шляхом допиту поліцейського Бадзо-Токар Я.В. у якості свідка за клопотанням позивача виявилося неможливим, так як останній на виклик до суду не з'явився і суд позбавлений можливості забезпечити його явку в суд у даній справі, оскільки, як повідомив у судовому засіданні представник відповідача, поліцейський Бадзо-Токар Я.В. звільнений зі служби в поліції у жовтні 2017 року, на підтвердження чого було надано копію відповідного наказу «По особовому складу» від 11.10.2017 року № 412 о/с, який долучений до матеріалів справи, та відповідачем вживалися заходи щодо повідомлення зазначеної особи. При цьому, позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи не заперечив щодо її розгляду по суті без допиту вказаної особи в якості свідка, на підставі наявних у справі матеріалів та перегляду в судовому засіданні відеозаписів з нагрудного персонального реєстратора інспектора поліції, що містяться на DVD-R диску, який долучений представником відповідача до заперечень на позов.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Галаса Ю.М., дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно із постановою інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції Бадзо-Токар Я.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 238734 від 25.06.2017 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн. за те, що він, 25.06.2017 року, о 15 год. 36 хв., в м. Ужгород по вул. Минайська, 16, керував транспортним засобом «Kia», н/з НОМЕР_2, з відсутніми номерними знаками спереду та ззаду, чим порушив п. 30.2 ПДР.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 30.2 Правил дорожнього руху, порушення якого ставиться у вину позивачу згідно із оскаржуваною постановою, передбачено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

У відповідності до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Справи про порушення правил дорожнього руху розглядаються органами Національної поліції (ст. 222 КУпАП). У переліку, який міститься в статті, передбачено і ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, справи щодо про порушення правил дорожнього руху розглядаються органами Національної поліції, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу І вказаної Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Вказані норми є чинними на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 2-5 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Виходячи зі скороченості провадження у справі, виконання особою, що розглядає справу порядку за ст. 279 КУпАП розпочинається з моменту зупинки транспортного засобу. Крім того, ст. 279 КУпАП передбачає розгляд справи у засіданні, де оголошується протокол про адміністративне правопорушення та вчиняються інші дії.

Тобто, за скороченою процедурою, виходячи з аналізу норм ст. ст. 258, 278, 279, 280 КУпАП, інспектор патрульної поліції після свого представлення оголошує яке порушення вчинене водієм, заслуховує пояснення особи, складає постанову, якщо приходить до висновку про наявність правопорушення. При цьому, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У даному випадку, оскільки за приписами ч. 2 ст. 258 КУпАП України протокол про адміністративне правопорушення не складався, суд вважає, що інспектор поліції відповідно до вимог ч. 4 ст. 258 КУпАП правомірно виніс постанову на місці зупинки транспортного засобу позивача.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених норм законодавства суд приходить до висновку, що інспектором патрульної поліції не порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відтак, є безпідставними доводи позивача ОСОБА_1 про те, що інспектор поліції незаконно здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова складена відносно ОСОБА_1, про що зауважує позивач у своєму позові. Наданою представником відповідача копією рапорту від 25.06.2017 року, складеною інспектором поліції Бадзо-Токар Я.В. на ім'я начальника УПП у м. Ужгороді та Мукачеві, стверджується, що 25.06.2017 року в м. Ужгород по вул. Минайська, 16, інспектором поліції було складено постанову серії АР № 238734 за ч. 6 ст. 121 КУпАП на ОСОБА_1, у даному випадку неправильно вказано прізвище останнього та в ході справи з'ясовано, що правильне прізвище «Луцо», а тому інспектор просив вважати його вірним. При цьому, суд бере до уваги ту обставину, що зі змісту позову та його прохальної частини слідує, що позивачем не заперечується той факт, що оскаржувану постанову було винесено саме відносно нього - ОСОБА_1. Помилкове зазначення у постанові прізвища позивача та у подальшому усунення вказаного недоліку шляхом складення відповідного рапорту не є достатньою підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та для визнання оскаржуваної постанови протиправною.

Разом з тим, суд враховує, що із переглянутих у судовому засіданні відеозаписів з нагрудного персонального реєстратора інспектора поліції, що містяться на DVD-R диску, який долучений представником відповідача до заперечень на позов, вбачається, що інспектором поліції після зупинення транспортного засобу і під час спілкування із водієм ОСОБА_1 було роз'яснено останньому права та обов'язки, повідомлено за якою статтею КУпАП відносно нього винесена постанова. При цьому, за період оформлення адміністративного правопорушення позивач не заявляв клопотань і не давав пояснень про те, що бажає скористатися юридичною допомогою та не заперечував процесуальних дій інспектора поліції щодо розгляду справи на місці події. За результатами розгляду інспектором поліції справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову, порядок сплати штрафу та порядок оскарження постанови водієві також було роз'яснено. Оскаржувана постанова була отримана позивачем на місці, про що міститься його підпис у постанові.

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи позивача про те, що інспектор поліції позбавив його можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також порушив вимоги щодо порядку розгляду справи, визначені ст. ст. 278, 279 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним відеозаписом з нагрудного персонального реєстратора інспектора поліції.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача щодо не врахування інспектором поліції при винесенні оскаржуваної постанови вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, так як відповідно до положень вказаної норми (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VIII від 14.07.2015 року) при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. У даному випадку на позивача накладено стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням вищенаведених норм законодавства та фактичних обставин справи, беручи до уваги те, що позивач фактично не оспорював свою вину у порушенні Правил дорожнього руху, а саме, факт керування транспортним засобом без номерних знаків, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було, суд приходить до переконання, що оскаржувана позивачем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 238734 від 25.06.2017 року винесена у межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, адміністративне стягнення на позивача накладено у межах санкції ч. 6 ст. 121 КУпАП, відтак, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а позов без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 241-246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції та інспектора Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Бадзо-Токар Ярослава Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Дата складання повного рішення суду - 20.03.2018 року.

Головуюча О.М. Світлик