Справа № 213/2588/17(2-а/213/53/17)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2018 року справа № 213/2588/17(2-а/213/53/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.,

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 09.10.2017 (суддя Попов В.В., дата складання повного тексту)

у справі № 213/2588/17(2-а/213/53/17)

за адміністративним позовом ОСОБА_2

до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просив визнати протиправними дії Криворізького Південного Об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області щодо відмови йому у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», діючо го на момент призначення пенсії та зобов'язати Криворізьке Південне Об'єднане Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області здійснити йому перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до Постанови КМУ № 505 від 31.05.2012 року, № 763 від 30.09.2015 року та № 1013 від 9.12.2015 року, згідно з вимогами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 29.03.2017 року за № 18-296 вих17, без обмежень граничного розміру пенсії та здійснювати відповідні виплати, а також виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії. Також просив стягнути з відповідача на його користь понесений судовий збір при поданні позову у розмірі 640 гривень. .

Позовні вимоги обгрунтовані протиправністю відмови відповідача у перерахунку пенсії позивачу у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до Постанови КМУ № 505 від 31.05.2012 року, № 763 від 30.09.2015 року та № 1013 від 09.12.2015 року, згідно з вимогами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 29.03.2017 року за № 18-296 вих17, без обмежень граничного розміру пенсії.

Постановою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 09 жовтня 2017 р. у справі № 213/2588/17(2-а/213/53/17) в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням окладів з 01.01.2015 року, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, тому відсутні підстави для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень, що повинен здійснювати власну діяльність на підставі чинного законодавства та у спосіб передбачений законом, не може на власний розсуд провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 за умови відсутності відповідного законодавства.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2017 р. у справі № 213/2588/17(2-а/213/53/17), як незаконну та таку, що не відповідає обставинам справи. Вважає, що суд у своєму рішенні неправильно трактує норму законодавства про дію закону у часі.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 працював заступником прокурора Верхньодніпровського району і був звільнений з роботи у зв'язку з виходом на пенсію. Позивачу призначено пенсію за віком в розмірі 90% його заробітної плати.

З 30.10.2001 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Інгулецького району м. Кривого Рогу (з 01.04.2016 року відповідно до постанови КМУ від 16.12.2015 року №1055 Криворьзьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України) та отримує пенсію за вислогою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90% заробітної плати.

17.05.2017 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру його пенсії, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 з 01 грудня 2015 року працівникам прокуратури підвищено заробітну плату, що є підставою для перерахунку пенсії. Також позивач додатково надав довідку прокуратури Дніпропетровської області про заробітну плату від 29.03.2017 р. № 18-296 вих.17.

Листом №М-79 від 22.05.2017 року відповідач відмовив ОСОБА_2 у вказаному перерахунку з посиланням на те, що чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням окладів з 01.01.2015 року, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку /а.с.15-15/.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача позивач і звернувся в суд за захистом своїх прав.

Виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Спірним в межах даної справи є питання перерахунку пенсії позивачеві відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам були врегульовані частинами тринадцятою, вісімнадцятою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789 - XXI (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно ч. 13 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789 - XXI, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію. Станом на час звернення за перерахунком.

Частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789 - XXI визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько - слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 року № 76 - VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність. Деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та часину 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». Про те, жодного нормативно-правового акта прийнято не було.

Крім того, 15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» згідно Розділу XXI Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: «Закон України «Про прокуратуру» (із внесеними змінами), крім п. 8 ч. 1 ст.15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст. 2 у частини підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст. 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Відповідно до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, на час звернення позивача до управління з заявою про перерахунок пенсії - 17.05.2017 року, ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність.

В свою чергу, апеляційний суд звертає увагу, що суб'єктивне право пенсіонера на перерахунок пенсії виникає в момент звернення із заявою про перерахунок на підставі нормативно-правового акта, який є чинним на час подачі відповідної заяви. Пенсія не може бути перерахована на підставі норми права, яка втратила свою чинність.

Статтею 58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ця норма є загальновизнаним принципом права, який знайшов своє відображення в Конституції України як гарантія прав і свобод людини і громадянина, який треба розуміти так, що дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце про що зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99.

У зв'язку з наведеним, доводи позивача про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми законодавства, якими врегульовані питання дії закону у часі є необгрундованими.

Зокрема, наведені зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був гарантований статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України. Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

В свою чергу, при розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача. Отже, у спірних правовідносинах орган Пенсійного фонду здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічні висновки були викладені в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017 року у справі №591/4946/16-а, від 24.05.2017 року по справі № 241/1955/16-а, від 17.03.2017 року у справі №147/702/16- а.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень, що повинен здійснювати власну діяльність на підставі чинного законодавства та у спосіб передбачений законом, не може на власний розсуд провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 за умови відсутності відповідного законодавства.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального прав.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції з огляду на доводи апеляційної скарги відсутні, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 09 жовтня 2017 р. у справі № 213/2588/17(2-а/213/53/17) - залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 09 жовтня 2017 р. у справі № 213/2588/17(2-а/213/53/17) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Повну постанову складено 21.02.2018 року.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко