Справа № 569/19856/17
Суддя: Першко О. О.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача Зозулі В.О.,

представника відповідача Павлюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти №5 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Зозулі Віктора Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №677934 від 15 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Інспектора роти №5 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Зозулі В.О. (надалі - відповідач), в якому просить постанову серії АР №677934 від 15 грудня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення скасувати.

В обґрунтування позову посилається на те, що оскаржувана постанова винесена незаконно, оскільки відповідач порушив процесуальний порядок розгляду справи, зокрема, не заслухав осіб, які беруть участь у розгляді справи, не дослідив докази. Не зважаючи на його заперечення та пояснення, що він здійснив вимушену зупинку через незадовільний стан пасажира - малолітнього сина, при цьому ввімкнувши аварійний світловий сигнал на автомобілі, і не в зоні дії знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», відповідач прийняв рішення про накладення на нього адміністративного стягнення. Таким чином, відповідач розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутності доказів вчинення ним правопорушення, за відсутності доказів його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги його пояснення та не дослідив обставини справи в сукупності.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав у ньому наведених.

Відповідач та представник відповідача щодо задоволення позову заперечили, посилаючись на те, що позивач керуючи транспортним засобом не виконав вимоги дорожнього знаку п.5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», чим порушив Розділ 33 ПДР України, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Окрім того, позивач здійснив зупинку на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, а тому окрім увімкнення аварійного світлового сигналу, він зобов'язаний був встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху. Також, в напрямку руху позивача, неподалік аптеки є місце для паркування, де він міг безперешкодно здійснити зупинки та не порушувати ПДР України. Позивач не надав жодних доказів різкого погіршення стану здоров'я сина. Невірне зазначення пункту ПДР України, який порушено позивачем, в оскаржуваній постанові є виключно опискою, яка викликана людським фактором. Відтак оскаржувана постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства. Розгляд справи відбувався у повній відповідності з вимогами КУпАП.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 15 грудня 2017 року Інспектором роти №5 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Зозулею В.О. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №677934 відносно позивача.

Як зазначено у оскаржуваній постанові 15 грудня 2017 року о 19 год. 10 хв. в м. Рівному по вул. Чорновола, 17 позивач керуючи транспортним засобом «КІА SPORTAGE», д.н.з. НОМЕР_1, порушив вимоги дорожнього знаку 5.41.1., а саме здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 5.41.1 дод.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, постановив застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Відповідно до вимог п.п. 15.1, 15.2 ПДР, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Пунктом 15.9 е ПДР встановлено, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до розділу 33 ПДР дорожній знак 5.41.1 "Пункт зупинки автобуса" позначає початок посадкового майданчика автобуса.

Разом з тим, жодних доказів того, що позивач здійснив зупинки в зоні дії знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» відповідачем не надано, а позивачем цей факт заперечується.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач здійснив вимушену зупинку в зв'язку із погіршенням стану здоров'я пасажира його автомобіля - малолітньої дитини та увімкнув аварійну світлову сигналізацію, що відповідачем не заперечується.

У розумінні пункту 1.10 ПДР вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно пункту 15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил.

Пунктом 9.9 а ПДР передбачено, що у разі вимушеної зупинки на дорозі повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація, що позивачем і було здійснено.

Згідно п. 9.10 ПДР разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі:

а) скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Пунктом 9.11. ПДР передбачено, що якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар:

а) ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 ("в", "г", "ґ") цих Правил;

б) з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті "б" пункту 9.10 цих Правил.

Суд вважає посилання відповідача на те, що позивачем не було виконано вимог п. 9.10 ПДР України в частині установлення знаку аварійної зупинки або миготливого червоного ліхтаря в місці його вимушеної зупинки, не заслуговує на увагу, оскільки у даному випадку відповідачем не доведено, що позивач здійснив вимушену зупинку в місці з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП відповідач суду не надав.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідач не взяв до уваги усні пояснення позивача, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до Інспектора роти №5 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Зозулі Віктора Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №677934 від 15 грудня 2017 року - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №677934 від 15 грудня 2017 року, винесену відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Житомирський апеляційний адміністративний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач - Інспектор роти №5 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Зозуля Віктор Олександрович, місцезнаходження: м.Рівне, вул. Ст.Бандери, 14-а.

Суддя Рівненського

міського суду О.О. Першко