Справа № 820/720/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 березня 2018 р. № 820/720/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській про зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, в якому просить суд зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області надати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, виходячи з посадового окладу, розрахованого з розміру мінімальної заробітної плати, визначеної статтею 8 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2017 рік", який становить 32000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача з заявою про видачу довідки про суддівську винагороду, однак йому було відмовлено, у звязку з чим звернувся до суду та просить зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області надати вказану довідку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Запропоновано відповідачу подати до суду протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали відзив на позов та докази на обґрунтування відзиву, а також докази направлення відзиву позивачу.

Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п'яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Представник відповідача надав до суду відзив, зі змісту якого вбачається, що законодавчих підстав для видачі довідки позивачу з розрахунку посадового окладу 32000,0 грн. немає, таким чином, відмовляючи у видачі довідки відповідач діяв межах наданих йому повноважень та на підставі законодавства України.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 07.07.1986 р. по 30.09.2016 р. працював у Московському районному суді м. Харкова на посаді судді (а.с.22).

У звязку з поданням заяви про відставку, постановою ВРУ «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з посади судді(а.с.24-26).

На підставі вказаної постанови ВРУ в.о. голови Московського районного суду м. Харкова 30.09.2016 р. прийнято наказ №02-03/110, яким відраховано зі штату суддю Московського районного суду м. Харкова Марченка Олександра Миколайовича 30.09.2016 р., у звязку зі звільнення у відставку(а.с.23).

З матеріалів справи встановлено, що 03.10.2017 р. позивач звернувся з заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській, в якій просив видати довідку про суддівську винагороду з розрахунку посадового окладу судді 32000,0 грн.

Листом від 05.10.2017 р. №06-16/2376/17 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Харківській повідомлено позивача, що законодавчих підстав для видачі довідки з розрахунку посадового окладу 32000,0 грн. немає.

Не погоджуючись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Статтею 130 Конституції України встановлено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначено Законом України від 02.06.2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон №1402).

Відповідно до частини першої статті 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ), суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини третьої статті 135 цього Закону, базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді Верховного суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

В той же час, пунктом 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІІ встановлено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Таким чином, для суддів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, розмір суддівської винагороди слід визначати за положеннями Закону України від 07.07.2010 №2453-VІ «Про судоустрій та статус суддів» (далі Закон № 2453-VІ).

Судом встановлено, що на час розгляду даної справи позивач не проходив кваліфікаційного оцінювання на предмет підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді чи відповідності займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України від 02.06.2016 №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", що передбачено пп. 4 п. 16-1 Перехідних положень Конституції України, п. 22 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".

У відповідності до частини третьою статті 133 Закону № 2453-VІ посадовий оклад судді встановлюється виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 3200 гривень.

Згідно зі статтею 7 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600 грн.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774 встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

На час розгляду даної справи, Закон №1774-VІІ не визнаний неконституційним.

З огляду на вказане вище, відповідачем правомірно визначено посадовий оклад позивачу, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, у розмірі 1600 грн.

Враховуючи наведені обставини та здійснений аналіз норм чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що підстав для зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області надати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, виходячи з посадового окладу, розрахованого з розміру мінімальної заробітної плати, визначеної статтею 8 Закону України "Про Держаний бюджет України на 2017 рік", який становить 32000,00 грн. немає, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вказана позиція суду також викладена Верховним судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.01.2018 р. №820/11938/15.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 257, 258, 262, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сагайдак В.В.