Справа № 210/3599/17
Суддя: Скотар Р. Є.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3599/17
Провадження № 2-а/210/45/18
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
"12" березня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: Скотар Р.Є., за участі секретаря Соколовської Т.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальону № 3 Управління патрульної поліції у місті Кривому Розі Іолкіна Едуарда Сергійовича, третя особа Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БР № 638531 про накладення адміністративного стягнення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 31 серпня 2017 року керуючи автомобілем «SKODA OKTAVIA» д.н.з НОМЕР_1 , по вул. Л. Бородича у м. Кривому Розі, був зупинений поліцейським роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції м. Кривого Рогу Іолкіним Едуардом Сергійовичем, яким 31 серпня 2017 року було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Постановою вищевказаного рядового поліції Іолкіна Е.С. серії БР № 698531 від 31.08.2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425,00 грн.

Оскаржувана постанова мотивована тим, що інспектором роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції м. Кривого Рогу Іолкіним Е.С. було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Причиною складання постанови про накладення адміністративного стягнення виявився поворот ліворуч без увімкнення світлового показчика повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 ПДР України. Позивач вважає вищезазначену постанову незаконною, необґрунтованою, та такою, що винесена з порушенням діючих норм матеріального та процесуального права України. Зазначає, що під час винесення постанови інспектором не були дотримані вимоги ст. 245, стю 276, ст. 280 КУпАП. Тому вимушений звернутися до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Позивач в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності а також заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів їх безпідставності та недоведенності.
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту поліції до суду не з"явилась, заперечень на позов не надала.
Оскільки справу розглянуто без участі сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАСУ у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи у порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що строк на оскарження постанови не пропущено.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.
Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
31 серпня 2017 року інспектором 2 роти 3 батальйону УПП в м. Кривому Розі, Іолкіними Е.С. винесено постанову серії БР № 698531у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.
Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 31.08.2017 року близько 09год. 00 хв. у м. Кривий Ріг водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «SKODA OKTAVIA» д.н.з НОМЕР_1 , по вул. Л. Бородича у м. Кривому Розі, перед початком маневру поворот ліворуч, не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, а саме у лівий бік, чим порушив п. 9.2 б ПДР України, і скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП
Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.
Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.
При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів ; показаннями свідків (ч. 2 ст. 72 КАС України).
Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
Таким чином, Законом від 14.07.2015 № 596-VIII встановлено, що в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення не повинен складатися, тому відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, яке не передбачає складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 3 та 4 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення.
У зв`язку з цим, відповідач мав право на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.
Більш того, позивачем не було ніде зазначено, що він під час складання постанови 31.08.2017 року оспорював допущене порушення і адміністративне стягнення, що на нього накладається.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Згідно п. 9.2. (б) водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Отже, в зазначенні об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, поліцейським вказано всі обов`язкові її елементи, а саме, що 31.08.2017 позивач керуючи транспортним засобом здійснив поворот ліворуч не увімкнувши світлового покажчика повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9,2 б ПДР України.
Крім того, на підтвердження вчиненого позивачем правопорушення відповідачем до матеріалів справи надано відеозапис, який було зроблено за допомогою технічного приладу нагрудної відеокамери патрульного поліцейського.
Як вбачається із даного відеозапису, який був досліджений під час розгляду справи позивач був зупинений після повороту ліворуч, перед початком маневру позивачем не було увімкнуто світлового покажчика повороту відповідного напрямку, а саме ліворуч. Відповідачем було повідомлено позивачу причину зупинки, було роз`яснено саме яке адміністративне правопорушення він вчинив. ОСОБА_1 не заперечував з приводу вчинення вищезазначеного правопорушення, ніяких клопотань від позивача не надходило. Інспектором УПП Іолкіним Е.С. було роз`яснено позивачу його права і обов`язки а також порядок і строки оскарження постанови.

Крім того, відповідач запропонував позивачу надати свої пояснення. Проте, позивачем ні пояснень, ні будь-яких клопотань, в тому числі щодо відкладення розгляду справи з метою отримання юридичної допомоги, на адресу інспектора УПП в м. Кривому Розі Іолкіна Е.С. не виказувалось.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
Так, доказів на підтвердження пред`явлених вимог та доведеності неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, останній суду не надав, а судом, в ході розгляду справи, не встановлено.
Під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем дотримано принцип законності та "...досягнуто справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи", що також узгоджується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в рішеннях від 24.03.2005 у справі «Фрузен проти Росії» та від 09.06.2005 у справі «Бакланов проти Росії».
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для визнання дій інспектора при винесенні постанови серії БР № 698531 від 31.08.2017 року незаконними, та підстав для скасування даної постанови, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та правомірність складання працівниками поліції постанови серії БР № 698531 від 31.08.2017 року.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору, відповідно до ст. 288 КУпАП, в силу ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. 5-18, 20, 72-78, 80, 90, 139, 241-246, 286, 293, 295, 255 КАС України, Рішенням КСУ № 3-рп/2015 від 08.04.2015, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальону № 3 Управління патрульної поліції у місті Кривому Розі Іолкіна Едуарда Сергійовича, третя особа Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БР № 638531 про накладення адміністративного стягнення.
Судові витрати у справі компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. Є. Скотар