Справа № 426/6370/18
Суддя: Скрипник С. М.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 426/6370/18
РІШЕННЯ

іменем України

26 березня 2018 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Брайловської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 5 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2, інспектора 5 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення постанови про накладення адміністративного стягнення, в котрій зазначено, що 28 лютого 2018 року інспектором 5 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 була винесена постанова серії БР № 961502 відносно нього про накладення адміністративного стягнення у розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Вважає дану постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. Як вбачається з постанови, інспектором Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 встановлено, що він 28.02.2018 на трасі 17-03 Київ Харків Довжанський 429 км керував транспортним засобом, що підлягає обовязковому технічному контролю, та своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п.п.31.3 б ПДР України. Так, дійсно 28.02.2018 року він був зупинений інспектором УПП в Харківській області Куриленко В.В., який попросив надати документи на автомобіль. Автомобілем марки FORD моделі TRANSIT 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 він користувався по довіреності від 27.02.2018. Даний автомобіль є вантажопасажирським В. Згідно поліса № АМ/0653159 даний автомобіль не використовувався як таксі/маршрутне таксі, не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, та не підлягає обовязковому технічному контролю. Однак, патрульний навіть не став зясовувати обставини події, одразу видав постанову. Протягом тривалого часу він намагався йому дати пояснення по даному факту, однак він його ігнорував. Вважає, що даний автомобіль не підлягає обовязковому технічному контролю, а дії патрульного відносно нього є протиправними та незаконними, оскільки останній не надав йому можливості навіть надати будь-які пояснення та докази.

Просить суд поновити строк йому звернення до суду, скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 № 961502 від 28.02.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та провадження по справі закрити.

В судове засідання позивач не з"явився, звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу за відсутності, позовні вимоги підтримав, просить поновити строк звернення до суду

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач керував автомобілем марки FORD моделі TRANSIT 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 по довіреності від 27.02.2018. Даний автомобіль є вантажопасажирським В. (а.с.5,6).

Згідно поліса № АМ/0653159 даний автомобіль не використовувався як таксі/маршрутне таксі, не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, та не підлягає обовязковому технічному контролю (а.с.7).

28.02.2018 року відповідачем - інспектором 5 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 961502 (а.с.4). Підставою для прийняття вказаної постанови стали наступні обставини: 28 лютого 2018 року о 09 год. 05 хв. на 429 км. а/д Київ-Харків-Довжанський ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2, який своєчасно та в установленому законом порядку не пройшов обовязків технічний контроль, чим порушено п.31.3(б) Правил дорожнього руху. За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач, керуючись ст.ст. 33, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. на підставі ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку спірним є питання щодо наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.121 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, і яке є підставою для накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

До висновку про порушення відповідачем наведених норм відповідач дійшов з огляду на приписи ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» та встановлений ним факт, що автомобіль, яким керував позивач, є вантажним бортовим малотоннажним, а повна маса його становить 2350 тонн.

За позицією позивача на його транспортний засіб вимога щодо обовязкового проходження технічного контролю не розповсюджується.

Відповідно до п. 31.3(б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 №3353-ХІІ (в редакції на момент виникнення спірних відносин) обов'язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України"; Обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання даної норми Кабінетом Міністрів України винесено Постанову від 30.01.2012 № 137, якою затверджений Порядок проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів.

Відповідно до п.1 даного Порядку № 137 вказаний Порядок визначає процедуру проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно положень п.3 Порядку № 137 періодичність проходження обовязкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

В свою чергу у пп.15 п.2 Порядку № 137 визначено: транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами-підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку, за винятком транспортних засобів, що експлуатуються на умовах лізингу.

За визначеннями, наведеними у Законі України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (в редакції на момент виникнення спірних відносин): автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев'ять з місцем водія включно.

У п. 3 Положенні про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 08.05.93 № 340 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на певні категорії, серед яких категорії: В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).

З аналізу даної норми випливає, що автомобіль, яким керував позивач, - FORD TRANSIT, державний номер НОМЕР_1, типу вантажопасажирський, повною масою 2350 кг., підпадає під категорію транспортного засобу легковий, тому у разі невикористання його з метою отримання прибутку, обов'язковому технічному контролю не підлягає.

З наявних в матеріалах справи доказів в їх сукупності не вбачається, відповідачем також не встановлено, що вказаний автомобіль позивача експлуатувався з метою отримання прибутку, як це визначено у пп.15 п.2 Порядку № 137.

За наведених обставин, суд вважає помилковим висновок відповідача, що автомобіль FORD TRANSIT, державний номер НОМЕР_1 підлягає обовязковому технічного контролю, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності на підставі ч. 3 ст.121 КУпАП.

Отже, позовні вимоги про скасування постанови серії БР № 961502 від 28 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною третьою статті 121 КУпАП, розглядають органи національної поліції, а не суд. В свою чергу, місцевому загальному суду як адміністративному підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Підстави для закриття провадження у адміністративній справі, визначені статтею 157 КАС України, є вичерпними.

При цьому, суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

Враховуючи обставини справи та норми чинного законодавства, суд вважає, що вимоги позивача в частині закриття провадження у справі до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9,122,242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 247 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, інспектора 5 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Визнати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 961502 від 28 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП протиправною та скасувати її.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду, відповідно до ст.. 286 КАС може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.М.Скрипник