Справа № 804/6171/17
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2018 року справа № 804/6171/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.,

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року (суддя Бондар М.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у вересні 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 951-13-16 від 31 липня 2017 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 придбав автомобіль Mercedes Benz GLE 250D 4 Matic, 2016 року випуску, обєм двигуна - 2143 куб. см.

Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 31 липня 2017 року винесено податкове повідомлення-рішення № 951-13-16, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 20833,33 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходи в з того, що рішення міської ради не може вплинути на визначення платників податків, обєкта та бази оподаткування, ставки податку, порядку обчислення податку, податкового періоду, строку та порядку сплати податку, оскільки зазначене чітко визначено в ПК України, а рішення органів місцевого самоврядування мають бути приведені у відповідність до вказаного нормативно-правового акта.

Також суд першої інстанції зазначив, що з наданого представником відповідача розрахунку встановлено, що середньоринкова вартість нового транспортного засобу складала 1454771,00 грн., тоді як у 2016 році обєктом оподаткування були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років та середньоринкова вартість яких встановила понад 1033500,00 грн. При цьому суд першої інстанції знайшов необґрунтованим твердження позивача, що вартість автомобіля є меншою, а саме 901958,02, оскільки останнім розрахунок проведено станом на 12.09.2017, тобто зі строком експлуатації автомобіля 1 рік.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необґрунтованість висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, було внесено зміни до статті 267 ПК України, а саме введено транспортний податок.

Відповідно до положень статті 267 Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно з п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком передбачено Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016.

Відповідно до пункту 2 Методики у редакції, чинній у податковий період, за який позивачеві нараховано транспортний податок, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року за № 403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Згідно з пунктом 3 вказаного Порядку середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів, згідно з Порядком, для легкових автомобілів виробництва країн, які не є країнами-учасницями СНД, зі строком експлуатації до 1 року становить 74.

За висновком суду першої інстанції, придбаний позивачем автомобіль є обєктом оподаткування транспортним податком, оскільки згідно з розрахунком, наданим податковим органом, середньоринкова вартість нового транспортного засобу Mercedes Benz GLE 250D 4 Matic, 2016 року випуску, обєм двигуна - 2143 куб. см., становить 1454771,00 грн.

Проте колегія суддів зазначає, що при віднесенні транспортного засобу до обєкта оподаткування транспортним податком, податковим органом має бути обрахована середньоринкова вартість транспортного засобу, яка розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за відповідною формулою. Ціна нового транспортного засобу є лише складовою вказаної формули та не може собою підміняти середньоринкову вартість транспортного засобу, адже обовязковим є застосування відповідних коефіцієнтів.

Крім того, згідно з пунктом 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Податковий орган в запереченнях на позовну заяву зазначив, що транспортний податок було визначено на підставі інформації Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, за якою Mercedes Benz GLE 250D 4 Matic, 2016 року випуску, обєм двигуна - 2143 куб. см., є обєктом оподаткування у 2016 року, проте жодних доказів щодо наявності вказаної інформації відповідачем не надано.

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем невірно обраховано розмір середньоринкової вартості транспортного засобу, що застосовується з метою віднесення транспортного засобу до обєкта оподаткування транспортним податком, оскільки при розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу також має бути врахований відповідний коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації (в даному випадку 74), проте контролюючим органом за основу було взято лише вартість нового транспортного засобу.

Враховуючи, що суд не є органом, уповноваженим змінювати чи встановлювати розмір податкових зобовязань, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 951-13-16 від 31 липня 2017 року підлягає скасуванню як те, що суперечить закону.

Також, колегія суддів зазначає, що підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України).

Згідно з класифікацією доходів бюджету, встановленою статтею 9 Бюджетного кодексу України, доходи бюджету класифікуються, зокрема, за такими розділами, як податкові надходження. Податковими надходженнями визнаються встановлені законами України про оподаткування загальнодержавні податки і збори (обов'язкові платежі) та місцеві податки і збори (обов'язкові платежі).

Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Частиною 3 статті 27 БК України встановлено, що закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються: не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду; після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Крім того, згідно з принципом стабільності, закріпленому пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Враховуючи, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII від 24.12.2015, підпункт 267.2.1 пункту 267.2 викладено в новій редакції, а саме, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, вказаний нормативний акт є таким, що впливає на показники бюджету, а тому обовязок сплати транспортного податку виникає лише з 01 січня 2017 року.

Окрім того, відповідно до положень статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок. До місцевих зборів належать збір за місця для паркування транспортних засобів та туристичний збір.

Місцеві ради обовязково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Статтею 12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з підпунктом 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (пп.12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Зазначена норма також кореспондується з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що проголошений у статті 4 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладені норми, для застосування рішення про встановлення місцевих податків у 2016 році, таке рішення повинно було бути прийнято до 15 липня 2015 року.

Оскільки рішення Дніпропетровської міської ради № 7/11 про внесення змін до рішення міської ради № 5/6 від 27.12.2010 «Про місцеві податки і збори на території міста» прийнято 13 липня 2016 року, то застосування його положень з метою оподаткування, може мати місце в наступному бюджетному періоді, тобто у 2017 році.

Викладене також є додатковою підставою для визнання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправним.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року в адміністративній справі № 804/6171/17 скасувати.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДФС у Дніпропетровській області від 31 липня 2017 року № 951-13-16.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з 22 березня 2018 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров