Справа № 310/6531/17(2-а/310/188/17)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2018 року м.Дніпросправа № 310/6531/17(2-а/310/188/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 листопада 2017 р. (суддя Дністрян О.М.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка полягає у невиплаті пенсії, починаючи з 01.08.2017 року та скасувати дане рішення;

- зобовязати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату пенсії з 01.08.2017 року.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 листопада 2017 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2017 року.

Зобов'язано Бердянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2017 року.

В задоволенні позовних вимог щодо скасування рішення Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2017 року відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач з 2007 року здобув право на отримання пенсії за віком.

До 01.01.2015 р. позивач перебував на обліку в УПФУ м. Артемівськ Донецької області.

З 01.01.2015 року, електронна пенсійна справа позивача, як внутрішньо переміщеної особи, була взята на облік Бердянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

15.12.2016 р. позивачем було зареєстровано його місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/РуднєваАДРЕСА_1.

19.12.2016 р. у зв'язку з реєстрацією місця проживання, зміни адреси проживання та втратою статусу ВПО позивач надав відповідачу довідку УПСЗН щодо відмови від статусу внутрішньо переміщеної особи від 16.12.2016 року №3022.

З серпня 2017 року виплата пенсії позивачу була припинена.

На звернення позивач щодо припинення виплати пенсії відповідачем було повідомлено позивача про необхідність надання ним довідки ВПО або рішення про відмову у видачі довідки.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії, він звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач втратив статус ВПО з моменту реєстрації його місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/РуднєваАДРЕСА_1. і відповідач протиправно не виплачує йому пенсію, посилаючись на нормативно-правові акти, що регулюють порядок виплати пенсії ВПО.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р. № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV), "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 р. № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У ст. 2, 6 Закону № 1382-IV визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Згідно зі ст.ст. 44, 46, 47 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону № 1706-VII передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що зобов'язання здійснювати облік пенсіонерів та проводити виплату призначених їм пенсійних виплат покладено на орган ПФУ за місцем реєстрації особи.

При цьому, переселенцям з Донецької та Луганської областей внаслідок АТО законодавством гарантовано право на набуття статусу ВПО та використання пов'язаних з ним пільг.

Водночас, слід враховувати, що набуття такого статусу та відповідних пільг є правом особи, а не її обов'язком і здійснення нею офіційної реєстрації за відповідною адресою на мирній території України в загальному порядку в жодному разі не може бути підставою для обмеження її права на пенсійне забезпечення за такою адресою, навіть якщо до цього часу вона перебувала на обліку як ВПО.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що після державної реєстрації свого місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/РуднєваАДРЕСА_1. на загальних підставах, що підтверджується його паспортом громадянина України, позивач набув право на отримання пенсії за таким місцем проживання відповідно до ст.ст. 46, 47 Закону № 1058-IV.

Крім того, позивач відмовився від статусу ВПО, що підтверджується довідкою від 16.12.20 16 року №3022 Управління праці та соціального захист у населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, а отже, відповідно до ст. 12 Закону № 1706-VII з цього часу він більше не є ВПО.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо припинення виплати позивачу його пенсії та необхідності відновлення його порушеного права шляхом зобов'язання відповідача поновити позивачу виплату пенсії з дати її припинення, тобто як таке передбачено ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV.

Доводи апелянта про те, що для відновлення виплати пенсії ВПО повинна надати до територіального органу ПФУ довідку про взяття на облік ВПО або рішення про відмову у наданні довідки, що позивач має статус ВПО і що таке рішення приймається відповідною Комісією, колегія суддів вважає необґрунтованими і безпідставними з огляду на вищевикладене.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом повно встановлено обставини даної справи, правильно застосовано норми матеріального та процесуального законодавства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

З огляду на положення ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення незначної складності, у звязку з чим постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 листопада 2017 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим