Справа № 805/2338/17-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року справа №805/2338/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Сухарька М.Г.,

секретар судового засідання Чернявська К.Г.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року (повний текст складено 22 січня 2018 року в м. Слов'янськ) у справі № 805/2338/17-а (суддя в 1 інстанції - Кониченко О.М.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів №948 від 24.05.2017 та №243 о/с від 24.05.2017, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - Управління) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління №948 від 24.05.2017 про притягнення до дисциплінарної відповідальності;

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління №243 о/с від 24.05.2017 про звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

- поновити з 25.05.2017 на службі в поліції на посаді поліцейського логістики Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області;

- стягнути з Управління грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 15.02.2011 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ. Згідно з особистою заявою та на підставі наказу від 07.11.2015 №15 о/с прийнятий на службу до Національної поліції України та призначений на посаду помічника оперативного чергового Добропільського відділення поліції Красноармійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. У подальшому його переведено на посаду поліцейського логістики Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції. Наказом начальника Управління від 24.05.2017 №243 о/с позивача, старшого сержанта поліції звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) на підставі наказу Управління від 24.05.2017 №948. Зі спірним наказом позивач був ознайомлений 24.05.2017. З наказом про звільнення та з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач не погоджується. Вказує на те, що підставою для наказу про його звільнення став наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, в якому зазначено наступне.

22.03.2017 ОСОБА_2 начебто був відсутній на маршруті патрулювання більше трьох годин, не залишився у відділенні поліції після зняття з наряду, вніс неправдиві відомості до протоколів про адміністративні правопорушення, в результаті чого громадянина Є. притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначив, що 22.03.2017 виконував свої професійні обов'язки, отримавши попередньо інструктаж разом з поліцейськими ОСОБА_4 та ОСОБА_5, приступив до несення служби у складі пішого патруля з охорони публічної безпеки і порядку за маршрутом №1-8 у м. Добропіллі Донецької області. Посилання в наказі на порушення ним вимог пп. 153,154 "е" Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом МВС України від 28.07.1994 № 404, що виразилося у самовільному залишенні місця несення служби, не відповідає дійсності. Він зазначив, що під час знаходження на маршруті патрулювання від громадян йому стало відомо, що у міському парку відпочинку знаходиться компанія людей, які шумлять та розпивають спиртні напої. Знаючи, що міський парк відпочинку знаходиться в межах маршруту патрулювання, позивач відреагував на повідомлення громадян та негайно прослідував до парку, де ним було виявлено факт вчинення громадянином В. адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, про що ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол. Вказує на те, що диспозиція статті 178 КУпАП передбачає наявність складу адміністративного правопорушення при вживанні пива в громадському місці, а зазначені в наказі №948 відомості, що громадянин В. не перебував в стані алкогольного сп'яніння, як на підтвердження внесення неправдивих відомостей до протоколу, суперечать нормам такої статті, адже для складу адміністративного правопорушення є сам факт вживання пива, а не наявність алкогольного сп'яніння. Таким чином, протокол ним складено правомірно. В наказі № 948 зазначено, що для встановлення зв'язку з позивачем неодноразово здійснено телефонні дзвінки, відповіді на які не отримано про що складено акт. Позивач не заперечує, що телефону при собі не мав, оскільки це не суперечить вимогам п. 97 наказу МВС України №404 від 28.07.1994. Що стосується пояснень громадянина В., зазначив, що з наказу № 948 не вбачається, яким чином комісія перевіряла наявність чи відсутність останнього на робочому місці, чи були допитані з цього приводу його керівництво, чи направлені запити за місцем роботи, оскільки матеріалів службового розслідування позивач не бачив, бо йому було відмовлено у наданні їх для ознайомлення. Зауважує, що показання напарника, на які є посилання в наказі, не можуть свідчити про встановлення цього факту, адже така особа може бути зацікавлена у не притягненні товариша до відповідальності. Крім того, зазначив, що в наказі №948 також зазначено про внесення ОСОБА_2 неправдивих відомостей до протоколу про вчинення громадянином ОСОБА_15. адміністративного правопорушення. Відповідно до п. 5 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом. Таким чином, саме відповідальна особа національної поліції прийняла рішення у справі про притягнення громадянина ОСОБА_15. до адміністративної відповідальності, не установивши при цьому підстав, визначених ст. 247 КУпАП, що свідчить про правомірне складення позивачем протоколу по адміністративне правопорушення у відношенні громадянина ОСОБА_15., і якщо встановлено протилежне, то відповідальність покладається саме на особу, що неправомірно притягла невинну людину до адміністративної відповідальності. Зазначив, що посилання в наказі на кримінальне провадження, яке внесене в ЄРДР за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України за фактом можливої фальсифікації протоколів про адміністративні правопорушення, складених ОСОБА_2, не свідчить про вчинення ним такого правопорушення. Таким чином, позивач вважає, що сумлінно виконував свої обов'язки 22.03.2017 та жодних протиправних дій не вчиняв. Позивач зазначає про те, що звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни як крайній захід впливу до осіб рядового та начальницького складу повинен застосовуватись з урахуванням усіх обставин скоєння порушення, коли інші заходи дисциплінарного впливу виявились безрезультатними або коли працівник міліції скоїв проступок, несумісний з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ. Просив суд визнати протиправними та скасувати накази №948 від 24.05.2017 та №243 о/с від 24.05.2017, поновити на роботі та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідач проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях до позовної заяви та численних поясненнях, зазначивши, що позивач самовільно залишив місце несення служби з охорони публічної безпеки і порядку, був відсутній на маршруті більше 3 годин, порушив наказ безпосереднього керівника - здав зброю і залишив відділення поліції, склав відносно гр. В протокол, де вніс неправдиві відомості за розпивання пива у забороненому законом місці. Однак, зазначений громадянин заперечував сам факт такої події, пройшов медичний огляд, за результатами якого не встановлено алкогольного сп'яніння, свідки підтверджують, що він був на роботі. Також зазначив, що аналогічне правопорушення виявлено відносно гр. Є., де було залучено свідків - подружжя О., які не залучались в якості свідків, а зазначений громадянин був притягнутий до адміністративної відповідальності. Порушення вимог п. 12 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, щодо обов'язкового підписання протоколу про адміністративне правопорушення свідками, наявність не знятого дисциплінарного стягнення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі № 805/2338/17-а позов задоволено частково, внаслідок чого, визнано протиправним та скасовано наказ Управління №948 від 24.05.2017 в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за невиконання наказу прямого начальника залишитись у відділенні поліції після зняття з наряду та порушення вимог п. 12 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, щодо обов'язкового підписання протоколу про адміністративне правопорушення свідками. В інший частині позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що дослідженими у даній справі доказами підтверджуються обставини щодо порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у самовільному залишенні місця несення служби з охорони публічної безпеки і порядку та відсутності на маршруті більше 3-х годин. Наявність в діях позивача грубого дисциплінарного проступку підтверджується висновком службового розслідування, матеріалами службового розслідування та дослідженими в даній справі доказами. Посилання ж відповідача у наказі від 24.05.2017 №948 на невиконання позивачем наказу прямого начальника залишитись у відділенні поліції після зняття з наряду не знайшло свого ані документального, ані усного підтвердження з боку свідків. На протязі розгляду справи по суті представником відповідача тільки 21 грудня 2017 року було надано пояснення, що такий наказ був доведений до позивача заступником начальника Добропільського ВП ОСОБА_6, однак, ані матеріалами службового розслідування, ані показаннями свідків цей факт не знаходить свого підтвердження.

Крім того, з копії протоколу про адміністративне правопорушення від 22.03.2017, складеного позивачем відносно В. вбачається, що у ньому не внесені прізвища свідків, проте, це не є порушенням Інструкції, оскільки вищезазначена норма визначає, що протокол може бути підписаний свідками, а не підлягає обов'язковому його підписанню. Таким чином, позивачем не були порушені приписи Інструкції № 1376. При цьому, місцевий суд вважав, що матеріалами службового розслідування підтверджено встановлення відсутності фактів вчинення цими громадянами адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП та обставин, що їх супроводжували.

Таким чином, Наказ Управління від 24.05.2017 №948 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за невиконання наказу прямого начальника залишитись у відділенні поліції після зняття з наряду та за порушення позивачем вимог п. 12 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, щодо обов'язкового підписання протоколу про адміністративне правопорушення свідками, судом першої інстанції визнанню протиправним та скасовано у цій частині.

Також, було зазначено, що вирішення питання щодо виду застосованого дисциплінарного стягнення є переважним правом керівника, який наділений правом накладання дисциплінарних стягнень.

Суд першої інстанції вважав, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Управління №948 від 24.05.2017 про звільнення позивача зі служби у Національній поліції України за внесення неправдивих відомостей до бланків протоколів про адміністративне правопорушення, в результаті чого громадянина Є. притягнуто до адміністративної відповідальності повинно бути відмовлено. При цьому судом врахована та обставина, що позивач мав не зняте дисциплінарне стягнення.

Вимоги позивача щодо поновлення його на службі в поліції на посаді поліцейського логістики Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог, у задоволенні яких судом відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що підставою для звільнення позивача наказом №243 слугувало 4 дисциплінарних проступки у сукупності, що встановлені у наказі №948. Апелянт вказує, що скасовуючи наказ в частині двох дисциплінарних проступків, суд не міг вирішувати, чи достатньо для звільнення вчинення 2, а не 4 проступків, оскільки позивача звільнено саме за сукупність таких. Отже, суд повинен був поновити позивача на посаді та надати можливість уповноваженій особі вирішити питання щодо виду застосованого дисциплінарного стягнення за два дисциплінарні правопорушення. Оскільки тяжкість чотирьох дисциплінарних проступків не дорівнює двом, позивач не має нести за них однакову відповідальність.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Зокрема, стверджується, що ОСОБА_2 було вчинені порушення, кожне з яких є грубим та несумісним з перебуванням на службі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача для участі в судовому розгляді в апеляційному суді не прибув.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

В суді першої інстанції був допитаний в якості свідка ОСОБА_5, який пояснив, що 22.03.2017 він знаходився на інструктажі приблизно о 07.00 год., де було зазначено, що в патрулі повинні дотримуватись передбаченого порядку, відлучатись із маршруту патруля можна тільки з дозволу керівництва.

Свідок зазначив, що він був призначений старшим патруля, до складу якого також були призначені оперуповноважений сектору кримінальної поліції Покровського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області лейтенант поліції ОСОБА_7 та поліцейський логістики Добропільського відділення поліції Покровського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції ОСОБА_2 Після інструктажу всі поліцейські повернулись до Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції, отримали зброю та відповідні документи, після чого він з ОСОБА_7 пішли на маршрут, а позивач залишився у відділі поліції, час не контролювали, приїхала перевірка, йому з відділу поліції передзвонили та сказали, що треба повернутись до міськвідділу. ОСОБА_2 на телефонні дзвінки не відповідав. Приблизно через годину зателефонував позивач та сказав, що він знаходиться у парку та складає адміністративний протокол, що треба взяти документи цієї особи, яка розпивала спиртні напої. Зазначив, що він з ОСОБА_7 здійснювали патрулювання ще приблизно 40-60 хв., керівництво турбувало питання, де ОСОБА_2, та вони були недалеко від дому останнього, він вийшов на алею і весь склад патруля попрямував до міськвідділу. У міськвідділі вони були у керівництва та писали пояснення. Приблизно через 20 хв. привели якусь людину та запитали у них, чи бачили ми її раніше, оскільки патрулем складений протокол відносно неї, проте свідок пояснив, що раніше її не бачив.

На запитання представників сторін та суду, свідок ОСОБА_5 додатково пояснив, що час початку патрулювання не пам'ятає, ОСОБА_2 був саме на інструктажі. У міськвідділі він сказав, що треба взяти документи, бланки протоколів про адміністративні правопорушення, оскільки тільки він мав досвід їх складання. Сказав, щоб ОСОБА_5 та ОСОБА_7 пішли попити каву та йшли на маршрут, він їх дожене. ОСОБА_2 був відсутній на маршруті, подзвонив йому як старшому патруля та доповів, що складає протокол (приблизно через 2 години). У нього був мобільний телефон. Після проведення перевірки через 2-2,5 години ОСОБА_2 з'явився, він був біля свого дому (біля школи). Свідок не повідомляв керівництво про відсутність ОСОБА_2 Останній не мав права залишати патруль, а він міг відлучитись тільки попередивши про це керівництво та/або чергову частину. У відповідному рапорті про складання протоколу не зазначалось. ОСОБА_2 була надана команда здати зброю. Стосовно надання наказу про залишення позивача у відділенні поліції свідок нічого не знає. Після того, як ОСОБА_5 та ОСОБА_7 написали пояснення, вони повернулись на маршрут патруля. Зазначив, що ОСОБА_2 був відсутній у складі патруля приблизно 5-6 годин.

Допитаний в якості свідка оперуповноважений сектору кримінальної поліції Покровського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області лейтенант поліції ОСОБА_7 місцевому суду пояснив, що працює в органах поліції з березня 2017 року. Щодо обставин справи зазначив, що 22.03.2017 07.00 год. відбувся інструктаж, який був приблизно 10-20 хв, після чого усі повернулись до міськвідділу, а приблизно в 7.30-7.40 вийшли на патрулювання без ОСОБА_2, який сказав, що йому потрібно відлучитись. Приїхала перевірка (11.00 година початок 12.00, можливо раніше), після якої старший патруля двічі телефонував ОСОБА_2, який потім сказав, що складає адміністративний протокол. ОСОБА_2 був відсутній на маршруті багато часу - приблизно 3-4 години. В 14 годині склад патруля зустрівся з позивачем та повернувся до міськвідділу, до якого приїхала людина, відносно якої складався адміністративний протокол. Всі надали письмові пояснення в різних відділах. ОСОБА_2 свідок більше не бачив, не чув, щоб позивачу надавались будь-які накази, а після надання пояснень повернувся на патрулювання приблизно до 18 години.

Поліцейський логістики старший сержант ОСОБА_8, допитаний судом першої інстанції в якості свідка, пояснив, що також працює в Добропільському відділенні поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Зазначив, що знаходячись в складі іншого патруля, 03.02.2017 був свідком того, що позивач, перебуваючи у складі іншого патруля, складав протокол про адміністративне правопорушення у відношенні незнайомої йому особи.

Допитаний в якості свідка начальник Добропільського відділення поліції підполковник поліції ОСОБА_9 пояснив, що 22.03.2017 у м. Добропілля було призначене відпрацювання, ОСОБА_2 входив до складу патруля, він був зі зброєю. Інформації щодо того, що йому було зле, не було. Зазначив, що телефон його не відповідав, йому телефонували всі та, якщо у ОСОБА_2 не було грошей, він міг зателефонувати до відділу, набравши номер телефону № 102. Заступником начальника сектору превенції підполковником ОСОБА_10 було виявлено особу, відносно якого 22.03.2017 був складений адміністративний протокол, яка надала пояснення, що відносно нього в цей день нічого не складалось. ОСОБА_2 особисто свідку не телефонував, щодо того, що він міг зателефонувати ОСОБА_10, то свідок з цього приводу нічого не знає. Звернув увагу, що ОСОБА_10 не є безпосереднім керівником позивача. Позивачу надали накази залишатись у відділі для надання пояснень. Письмових наказів не було, вони були усні. Щодо розгляду адміністративного протоколу та притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_11, свідок надав суду пояснення стосовно порядку складання адміністративного протоколу та розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_2 склав 2 протоколи. Обставин розгляду адміністративних матеріалів точно не пам'ятає.

Заступник начальника сектору превенції Добропільського відділення поліції підполковник ОСОБА_10, також допитаний місцевим судом в якості свідка, пояснив, що 22.03.2017 у м. Добропілля о 7.00 відбувся інструктаж. Після цього він повернувся до відділу поліції з метою видати контрольні листи, оскільки був відповідальний за проведення відпрацювання. Йому надійшов дзвінок про те, що ОСОБА_2 відсутній у складі патруля. Він був знайдений та надав пояснення заступнику начальника Добропільського відділення поліції ОСОБА_12 Керівництвом було поставлена завдання щодо встановлення особи, у відношенні якої складений адміністративний протокол, яка розпивала пиво у парку відпочинку м. Добпропілля. Ним спільно з працівником поліції Лавриком було встановлене місце знаходження зазначеної особи, яка зазначила, що вона була на роботі з 08.00 години ранку, нікуди не відлучався, що можуть підтвердити працівники піцерії, де він працює. Потім була надана команда перевірити всі протоколи про адміністративне правопорушення, які були складені позивачем, в тому числі у лютому 2017 року. Так, було встановлено, що особа, відносно якої складено протокол, не має паспорта громадянина України (він був втрачений раніше). Стосовно складеного протоколу від 03.02.2017, то адресою свідків було зазначено селище Святогорівка, але вони там ніколи не проживали, були тільки зареєстровані, а мешкали м. Добропілля. Зазначені свідки не знають позивача, свідками не виступали, нічого не підписували. Зазначив, що був ще третій випадок складання протоколу. Свідок не пам'ятав та переплутав прізвища осіб, відносно яких були складені протоколи. Позивач звертався до свідка із запитом щодо очікування членів патруля та сказав, що піде складати адмінпротоколи. Ніяких наказів свідок до позивача не доводив, не телефонував йому та не отримував від нього дзвінків. Безпосередньо наказу щодо залишення у відділі поліції безпосередньо позивачу не надавав, а передав його черговому, який повинен був передати його позивачу. Факт виконання цього наказу черговим ним не перевірявся і результат цього йому не відомий.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 у період з 15.02.2011 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Згідно з особистою заявою та на підставі наказу від 07.11.2015 №15 о/с прийнятий на службу до Національної поліції України та призначений на посаду помічника оперативного чергового Добропільського відділення поліції Красноармійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. У подальшому його переведено на посаду поліцейського логістики Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Донецькій області.

Як підтверджено матеріалами справи, на підставі наказу Управління від 22.03.2017 №544 проведено службове розслідування по факту відсутності ОСОБА_2 22.03.2017 з 07:40 до 11:47 на маршруті патрулювання без поважних причин та з підстав фальсифікування протоколу про адміністративне правопорушення відносно гр. В.

З вказаним наказом позивач був ознайомлений 24 березня 2017 року о 12 год. 20 хв., що підтверджується розпискою на зворотному боці.

У ході проведеного службового розслідування встановлено, що відповідно до наказу 22.03.2017 та на підставі наказу Управління від 20.03.2017 № 512 "Про відпрацювання території населених пунктів Покровськ, Добропілля, Селидове, Новогродівка, Українськ, Гірник, Мирноград, Донецької області" здійснювалось оперативно-профілактичне відпрацювання м. Добропілля Донецької області, до якого було залучені працівники Добропільського відділення поліції Покровського ВП ГУНП в Донецький області, у тому числі і старший сержант поліції ОСОБА_2

Так, 22 березня 2017 року о 07-00 годині, з особовим складом, який заступав до несення служби, було проведено інструктаж, визначено завдання та встановлено час несення служби, після чого задіяний особовий склад отримав вогнепальну зброю. До пішого патруля з охорони публічної безпеки і порядку за маршрутом №1-8 у м. Добропіллі заступили оперуповноважений сектору кримінальної поліції Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області лейтенант поліції ОСОБА_5, оперуповноважений сектору кримінальної поліції Покровського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області лейтенант поліції ОСОБА_7 та поліцейський логістики Добропільського відділення поліції Покровського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області старший сержант поліції ОСОБА_2

Матеріалами справи підтверджено, що вказаним працівникам був наданий контрольний лист, в якому зазначено маршрут та час несення служби, а саме з 07:00 до 19:00 години та видано план-завдання з зазначенням часу несення служби, складу групи та визначенням основних завдань.

Згідно матеріалів службового розслідування, 22 березня 2017 року о 10 год. 45 хв. заступником начальника ВЗМЗ УПД ГУНП в Донецькій області ОСОБА_13 при здійсненні перевірки несення служби вищевказаного наряду встановлено, що ОСОБА_2 був відсутній на маршруті патрулювання, місцезнаходження його відомо не було.

Про вказаний факт ОСОБА_13 рапортом повідомив керівництво ГУНП в Донецькій області та Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області.

З метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_2, керівництвом здійснено телефонні дзвінки останньому, на які він не відповідав (акт від 22.03.2017 № 1062/403/05-20 17).

Близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_2 зателефонував ОСОБА_5 та спитав про місцезнаходження для подальшої зустрічі з нарядом. Зустрівшись, разом направилися до Добропільського ВП Покровського ВП. Прибувши до відділення поліції, керівництвом було поставлено питання позивачу про його місцезнаходження з 07:40 до 11:50 години, на що останній повідомив, що відлучався для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП, відносно гр-на В., який у міському парку відпочинку м. Добропілля розпивав спиртні напої (пиво).

Дислокацією маршруту № 1-8 передбачено несення служби по вул.

Банкової, вул. Першотравневої, вул. Свєрдлової, м-н Сонячному, м-н Молодіжному та міському парку відпочинку м. Добропілля.

Відповідно до вимог п. 23 розділу І Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом МВС України від 28.07.1994 №404, патруль - рухомий наряд у складі одного або декількох працівників поліції, який виконує покладені на нього обов'язки на маршруті патрулювання.

Згідно з контрольним листом, до складу патруля входили: старший патруля ОСОБА_5, патрульні ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що свідчить про несення служби у складі трьох працівників поліції.

При цьому, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, порушуючи вимоги п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII, ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, не доповіли керівництву Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області про відсутність ОСОБА_2 на маршруті патрулювання з охорони публічної безпеки і порядку протягом 3-х годин.

У подальшому було прийнято рішення відсторонити ОСОБА_2 від наряду, при цьому наказано здати зброю, спецзасоби та залишатися у відділенні поліції.

Під час проведення службового розслідування також було вивчено матеріали справи про адміністративне правопорушення - розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п'яному вигляді, які ОСОБА_2 склав відносно гр-на В., та встановлено, що останній обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП.

З отриманих у ході службового розслідування відомостей, а також при опитування гр. В. встановлено, що 22.03.2017 останній знаходився на робочому місці та категорично заперечував складання відносно нього будь-якого протоколу про адміністративне правопорушення.

Для встановлення стану алкогольного сп'яніння гр. В. у Добропільській міській районній лікарні пройшов медичний огляд, за результатами якого у останнього ознак сп'яніння не виявлено (довідка від 22.03.2017 № 58 надана до матеріалів справи).

Опитаний гp-н О., який є напарником гр-на В., підтвердив знаходження останнього на робочому місці та заперечував про вживання ним алкоголю.

Тим самим, намагаючись уникнути відповідальності за відсутність на маршруті патрулювання, ОСОБА_2 надав складений ним протокол про адміністративне правопорушення, де вніс завідомо неправдиві відомості.

Аналогічне порушення було виявлено при вивченні справи про адміністративне правопорушення відносно гр-на Є., де було залучено свідків подружжя О.

Зібраними у ході службового розслідування відомостями, а також при опитуванні гр-на Є. встановлено, що 03.02.2017 протягом дня алкогольних напоїв останній не розливав, а свідки - громадяни О. заперечували факт присутності у період часу, вказаний ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення відносно гр-на Є., більш того, гр-ка О. в цей час перебувала на роботі. У вказаному протоколі також відсутні їх підписи.

За фактами фальсифікації зазначених протоколів про адміністративні правопорушення, складених ОСОБА_2, заступником начальника сектору превенції Добропільського ВП Покровського ВП на ім'я начальника Добропільського ВП написано рапорт, за результатами розгляду якого останнім прийнято рішення про внесення відомостей до Журналу ЄО від 23.03.2017. У подальшому матеріали перевірки направлено до Добропільської міжрайонної прокуратури Донецької області для прийняття рішення. 27.03.2017 за вказаними матеріалами прокуратурою Донецької області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (доказів пред'явлення обвинувачування позивачу, направлення матеріалів кримінальної справи до суду не надано).

Таким чином, під час проведення службового розслідування посадовими особами встановлені допущені ОСОБА_2 порушення:

- Пункту 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII в частині професійного виконання своїх службових обов'язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

- Статей 1, 7 Дисциплінарного статуту в частині дотримання законодавства, неухильного виконання вимог ОСОБА_12 працівника, статутів, наказів начальників; норм професійної та службової етики; виявлення поваги до колег по службі; чесності у службовій діяльності; сприяння начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку.

- Пунктів 153, 154 "е" Статуту в частині самовільного залишення місця несення служби з охорони публічної безпеки і порядку та відсутності на маршруті більше 3-х годин.

- Пункту 1 розділу II Правил щодо дотримання законодавства та основних обов'язків поліцейського.

- Пункту 12 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, щодо обов'язкового підписання протоколу про адміністративне правопорушення свідками, внесенні неправдивих відомостей до бланків протоколів про адміністративне правопорушення, в результаті чого гр-на Є. притягнуто до адміністративної відповідності.

Факт відсутності на маршруті ОСОБА_2 сторонами не заперечувався, однак позивач наголошує на тому, що його відсутність пов'язана з поважними причинами, а саме необхідності відновлення громадського порядку.

Наказом Управління від 24 травня 2017 року №243 о/с позивача - ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції у зв'язку з реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби на підставі наказу Управління від 24 травня 2017 року № 948.

Зі змісту наказу Управління від 24 травня 2017 року №948 вбачається, що позивача - поліцейського логістики Добропільського відділення поліції Покровського ВП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 наказано звільнити зі служби у Національній поліції України за особисту недисциплінованість, грубе порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII, ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 153, 154 "е" Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом МВС України від 28.07.1994 № 404, п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, в частині обов'язкового дотримання чинного законодавства України, що виразилось у самовільному залишенні місця несення служби з охорони публічної безпеки і порядку та відсутності на маршруті більше 3-х годин, невиконанні наказу прямого начальника залишитись у відділенні поліції після зняття з наряду, вимог п. 12 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, щодо обов'язкового підписання протоколу про адміністративне правопорушення свідками, внесенні неправдивих відомостей до бланків протоколів про адміністративне правопорушення, в результаті чого громадянина Є. притягнуто до адміністративної відповідальності.

При цьому, у вищезазначеному наказі також було зазначено, що:

1) до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000303 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ст.366 КК України;

2) позивач має діюче дисциплінарне стягнення - попереджено про неповну посадову відповідальність (наказ Управління від 01.07.2016 № 997);

3) відповідно до протоколу № 9 від 21.12.2016 за результатами атестування зроблений висновок, що займаній посаді не відповідає та підлягає призначенню на нижчу посаду.

Досліджуючи правомірність винесених наказів та доцільність застосування саме такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції, колегія суддів виходить із дослідження обставин, що стали підставою для прийняття відповідних наказів.

Водночас, колегія суддів наголошує, що під час розгляду справи суд встановлює лише правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв'язку з порушенням останнім службової дисципліни та чи діяв відповідач на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України під час прийняття наказів про звільнення позивача.

Крім того, рішення місцевого суду оскаржено лише стороною позивача. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає постанова місцевого суду лише в частині, в якій в задоволенні частки позовних вимог відмовлено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII, який набув чинності 07.11.2015.

Відповідно до положень ст.1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, діяльність якої спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно з положеннями ст.17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону №580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII).

Згідно зі ст.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 23.12.2015 №901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут №3460-IV), яким визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

На момент прийняття оскаржуваних наказів, Дисциплінарний статут Національної поліції України не затверджено. Разом з тим, відповідно до п.4 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

За таких обставин, суд застосовує до спірних правовідносин норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут №3460-IV) як таких, що не суперечать Закону № 580-VIII.

Так, відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту №3460-IV, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_12 працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту №3460-IV передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ст.5 Дисциплінарного статуту).

Вимогами ст.7 Дисциплінарного статуту №3460-IV встановлено, що службова дисципліна України базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_12 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту №3460-IV є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Відповідно до п.6 ст.12 Дисциплінарного статуту №3460-IV, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі ст.14 Дисциплінарного статуту №3460-IV, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту №3460-IV).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції, службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС (рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п.2.6 Інструкції, підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Згідно з пунктом 8.3 Інструкції, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Стороною позивача, крім іншого, вказується на те, що відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства щодо строків проведення службового розслідування, оскільки порушено встановлений місячний строк на його проведення.

Як вже зазначалось раніше, Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано ст.14 Дисциплінарного статуту №3460-IV. Так, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Отже, наказом Управління від 22.03.2017 №544 було призначено проведено службове розслідування за фактом порушення ОСОБА_2 службової дисципліни.

20 квітня 2017 року посадовими особами Управління підготовлено рапорт про продовження терміну виконання службового розслідування до 22 травня 2017 року, який і було продовжено начальником, що підтверджено його резолюцією на наказі.

За наслідками службового розслідування 19 травня 2017 року заступником голови начальника Управління було затверджено висновок, згідно якого підтверджено відомості щодо порушення позивачем службової дисципліни.

Таким чином, посилання позивача на порушення строків проведення службового розслідування не знайшло свого документального підтвердження та спростовується належними доводами відповідача.

Зі змісту витягу з наказу Управління від 24 травня 2017 року №948 вбачається, що позивача - поліцейського логістики Добропільського відділення поліції Покровського ВП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 наказано звільнити зі служби у Національній поліції України за особисту недисциплінованість, грубе порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII, ст. ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 153, 154 "е" Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом МВС України від 28.07.1994 № 404, п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, в частині обов'язкового дотримання чинного законодавства України, що виразилось у самовільному залишенні місця несення служби з охорони публічної безпеки і порядку та відсутності на маршруті більше 3-х годин, невиконанні наказу прямого начальника залишитись у відділенні поліції після зняття з наряду, вимог п. 12 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, щодо обов'язкового підписання протоколу про адміністративне правопорушення свідками, внесенні неправдивих відомостей до бланків протоколів про адміністративне правопорушення, в результаті чого громадянина Є. притягнуто до адміністративної відповідальності.

Тобто, фактично, підставами звільнення позивача слугували, по-перше: самовільне залишення місця несення служби з охорони публічної безпеки і порядку та відсутність на маршруті більше 3-х годин; по-друге: невиконання наказу прямого начальника залишитись у відділенні поліції після зняття з наряду та по-третє: порушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, щодо обов'язкового підписання протоколу про адміністративне правопорушення свідками та внесення неправдивих відомостей до бланків протоколів про адміністративне правопорушення, в результаті чого гр. Є. притягнуто до адміністративної відповідальності.

Як встановлено судом, висновок про порушення Позивачем службової дисципліни ґрунтується на наступних обставинах.

Наказом МВС України від 28 липня 1994 року № 404 затверджено Статут патрульно-постової служби міліції України затверджений наказом (далі - Статут ППС).

Відповідно до статті 4 Статуту ППС працівники міліції, які несуть патрульно-постову службу, повинні, зокрема, виконувати свої завдання у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 23 Статуту ППС, патруль - рухомий наряд в складі одного або декількох працівників міліції, який виконує покладені на нього обов'язки на маршруті патрулювання.

Кожному наряду доручається виконання службових обов'язків на конкретному маршруті патрулювання або поста.

Згідно зі статтею 153 Статуту ППС, наряд зобов'язаний нести службу на маршруті (посту) безвідлучно протягом установленого часу.

Він може тимчасово залишити маршрут (пост): а) за вказівкою або з дозволу начальника органу, його заступників, оперативного чергового або його помічника; б) за необхідності відновлення громадського порядку, запобігання та припинення злочинів; в) для переслідування злочинців, що зникають; г) для доставляння в міліцію правопорушників; д) за необхідності захисту громадян від нападу; е) для надання допомоги потерпілим від стихійного лиха, подій, нещасних випадків, а також доставляння в найближчу лікарню, поліклініку, аптеку осіб, які раптово захворіли або опинилися на вулицях і в інших громадських місцях у безпорадному стані; є) для вжиття заходів до ліквідації пожежі; ж) для охорони місця події за межами маршруту (поста); з) для доставляння в чергову частину органу внутрішніх справ, інспекцію у справах неповнолітніх, батькам або особам, що їх заміняють, неповнолітніх дітей, які залишились без нагляду; и) для одержання невідкладної медичної допомоги, прийняття їжі та обігрівання в установленому порядку; і) для надання допомоги іншим нарядам, працівникам органів внутрішніх справ, Служби безпеки України і представникам громадськості у затриманні злочинців і правопорушників.

Про залишення маршруту (поста) наряд доповідає по телефону, радіо або іншим способом черговому.

Відповідно до статті 154 Статуту ППС під час несення служби наряду забороняється: а) передавати і показувати будь-кому свою зброю, за винятком осіб, котрим він підлеглий; б) спати, відволікатися від служби і послаблювати пильність; в) вступати в розмови з питань, які не мають відношення до служби; г) порушувати правила радіообміну, вести неслужбові розмови по телефону; д) заходити без службової необхідності в жилі будинки, їдальні, магазини та інші приміщення; е) залишати маршрут (пост), крім випадків, зазначених у статті 153 цього Статуту.

Згідно плану завдання №9 від 21.03.2017 та контрольного листа, піше патрулювання з охорони публічної безпеки і порядку за маршрутом № 1-8 м. Добропілля нарядом поліції у складі ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 повинно було здійснюватися 22.03.2017 з 07 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач у період часу з 07:40 до 11:50 був відсутній на маршруті патрулювання, що підтверджується матеріалами справи та показаннями свідків. При цьому сам позивач не заперечує, що покинув пост, проте вказує на те, що зробив це з метою відновлення громадського порядку. ОСОБА_2 пояснив, що під час знаходження на маршруті патрулювання від громадян йому стало відомо, що у міському парку відпочинку знаходиться компанія людей, які шумлять та розпивають спиртні напої, на що він відреагував та негайно прослідував до парку. В парку позивачем було виявлено факт вчинення громадянином В. адміністративного правопорушення, що виразилось у розпиванні пива (ч.1 ст. 178 КУпАП), про що ним було складено протокол.

Проте, колегія суддів зауважує, що тимчасове залишення маршруту (посту) за необхідності відновлення громадського порядку, запобігання та припинення злочинів передбачено у складі наряду безвідлучно, а не одним працівником міліції. При цьому, наряд в такому випадку обов'язково повинен повідомити (по телефону, радіо або іншим способом) про це черговому, як то передбачено Статутом ППС.

Факт вчинення позивачем порушення статей 153 та 154 Статуту ППСМ України відображений в рапорті заступника начальника ВЗМЗ УПД ГУНП в Донецькій області підполковника міліції ОСОБА_13, що здійснював перевірку несення служби нарядом та у висновку службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП в Донецькій області 19.05.2017.

Крім того, як в ході службового розслідування та і під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження той факт, що позивач самовільно залишив маршрут патрулювання з метою відновлення громадського порядку, запобіганню та припиненню злочину (п.б ст. 153 Статуту ППС).

Таким чином, позивач самовільно та безпідставно залишив місце несення служби, що в свою чергу могло призвести до негативних наслідків як для особового складу патрулю, так і для нього самого.

Позивачем до матеріалів справи не додано доказів, які б спростовували висновки службового розслідування та обставини, з'ясовані під час проведення службового розслідування щодо порушення ним службової дисципліни.

Тому, колегія суддів вважає, що позивачем при несенні служби з охороні публічної безпеки і порядку було порушено вимоги статуту ППСМ України.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та ОСОБА_12 поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

За змістом частини другої статті 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень (стаття 19 Закону № 580-VIII).

Згідно витягу з наказу Управління від 24.05.2017 №243 о/с позивача було звільнено на підставі п.6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII.

Так, відповідно до п. 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Аналізуючи положення Дисциплінарного статуту, колегія суддів дійшла висновку, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

У постановах Верховного Суду України від 20 жовтня 2015 року (справа №813/4104/14), від 15 грудня 2015 року (справа №21-3844а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Відповідно до статті 2 Статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

На підставі статті 13 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Вирішення питання щодо виду застосованого дисциплінарного стягнення є переважним правом керівника, який наділений правом накладання дисциплінарних стягнень.

Дослідженими у даній справі доказами підтверджуються обставини щодо порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у самовільному залишенні місця несення служби з охорони публічної безпеки і порядку та відсутності на маршруті більше 3-х годин. Наявність в діях позивача грубого дисциплінарного проступку підтверджується висновком службового розслідування, матеріалами службового розслідування та дослідженими в даній справі доказами.

Посилання ж відповідача у наказі від 24.05.2017 №948 на невиконання позивачем наказу прямого начальника залишитись у відділенні поліції після зняття з наряду не знайшло свого ані документального, ані усного підтвердження з боку свідків.

Як зазначалось вище, висновки місцевого суду з цього питання не були оскаржені відповідачем, тому не є предметом перегляду апеляційної інстанції.

Зазначене стосується також і висновків суду першої інстанції щодо порушення позивачем вимог п. 12 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, щодо обов'язкового підписання протоколу про адміністративне правопорушення свідками.

Стосовно порушення позивачем вимог п. 12 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, щодо внесення неправдивих відомостей до бланків протоколів про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 (далі - Інструкція № 1376).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції № 1376 складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції.

Протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію та номер (абзац перший п. 5 Інструкції № 1376).

Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції № 1376 встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами.

Як вказав відповідач в ході розгляду справи, ОСОБА_2, намагаючись уникнути відповідальності за відсутність на маршруті патрулювання 22.03.2017, надав складений ним протокол про адміністративне правопорушення відносно гр-на В., де вніс завідомо неправдиві відомості, у зв'язку з чим, під час проведення службового розслідування було вивчено також і справу про адміністративне правопорушення відносно гр-на Є., на якого ОСОБА_14 складав протокол раніше та де було залучено свідків подружжя О.

У ході службового розслідування відомостями, а також опитуванням гр-на Є. встановлено, що 03.02.2017 протягом дня алкогольних напоїв останній не розпивав, громадяни О., які вказані свідками, заперечували факт присутності у період часу, вказаний ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно гр-на Є. Більш того, гр-ка О. в цей час перебувала на роботі і у протоколі відсутні їх підписи. Оскільки порушення, допущені позивачем під час складання вищезазначеного протоколу, були виявлені під час проведення службового розслідування, розпочатого 22.03.2017, тому його і було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, відповідач вказує на те, що допущені при складанні протоколу відносно гр-на Є. порушення саме з боку ОСОБА_14 призвели до притягнення громадянина до відповідальності.

При цьому, колегія суддів вважає, що матеріалами службового розслідування підтверджено встановлення відсутності фактів вчинення цими громадянами адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП та обставин, що їх супроводжували.

Стосовно притягнення гр. Є до відповідальності у вигляді попередження, колегія суддів зазначає, що начальник Добропільського ВП ОСОБА_9, який є посадовою особою та яка має право розгляду адміністративних матеріалів, використав своє право на підставі матеріалів, підготовлених та складених саме позивачем.

Колегія суддів погоджується з тим, що місцевий суд не прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_8 з підстав того, що цей свідок не знав, відносно якої особи складався протокол, і що взагалі складався протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він знаходився на деякій відстані. Більш того, іншого протоколу, ніж наданий ОСОБА_2, останній не надав та не зазначав про такий, а наданий ним, як встановлено матеріалами справи, не складався фактично.

Стосовно допитаного місцевим судом свідка ОСОБА_16, то надані ним пояснення не стосуються предмету позову, оскільки під час проведення службового розслідування за фактом порушення позивачем дисципліни складення відносно ОСОБА_16 протоколу про адміністративне правопорушення не перевірялось, оцінка діям ОСОБА_2 з цього приводу не надавалась. Зазначення представником позивача того факту, що цей свідок пояснював, що до його помешкання з'являлися особи, одягнені як працівники поліції, та вимагали підписати заготовлені пояснення, що дискредитують позивача, та пропонували за це гроші, є недоведеними та бездоказовими, у зв'язку з чим не можуть вважатися належними доказами.

Доводи апелянта про те, що підписи громадян ОСОБА_11, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на документах, отриманих ОСОБА_2, та посадовими особами під час проведення службового розслідування, відрізняються, носять характер припущень.

Щодо строку накладення стягнення.

Зібраними у ході службового розслідування відомостями, а також опитуванням гр-на Є. встановлено, що 03.02.2017 протягом дня алкогольних напоїв останній не розпивав, громадяни О., які вказані свідками, заперечували факт присутності у період часу, вказаний ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно гр-на Є. Більш того, гр-ка О. в цей час перебувала на роботі і у протоколі відсутні їх підписи.

Оскільки порушення, допущені позивачем під час складання вищезазначеного протоколу, були виявлені під час проведення службового розслідування, розпочатого 22.03.2017, тому його і було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Тобто, застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення узгоджується з нормами законодавства - ст. 16 Дисциплінарного статуту, де передбачено, що у разі проведення за фактом учиненого проступку службового розслідування дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку.

Отже, при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення були дотримані строки його накладення.

Колегія суддів погоджується із міркуваннями відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що кожне з порушень, допущених позивачем, є грубим та несумісним з подальшим проходженням служби.

Звільнення зі служби, як вид стягнення, може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі.

Враховуючи скоєні проступки та їх характер, обставини, за яких вони скоєні, поведінку винного, наявність дисциплінарного стягнення - попередження про неповну посадову відповідність, оголошеного наказом ГУНП в Донецькій області від 01.07.2016 № 997, начальником ГУНП в Донецькій області і було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_2 суворого заходу дисциплінарного впливу.

Вирішення питання щодо виду застосованого дисциплінарного стягнення є переважним правом керівника, який наділений правом накладання дисциплінарних стягнень.

Апеляційний суд погоджується, що відповідач мав підстави застосовувати крайній захід стягнення (звільнення) за кожен з проступків, які не скасовані місцевим судом. При цьому, колегією суддів врахована та обставина, що позивач мав не зняте дисциплінарне стягнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області №948 від 24.05.2017 про звільнення позивача зі служби у Національній поліції України за внесення неправдивих відомостей до бланків протоколів про адміністративне правопорушення, в результаті чого громадянина Є. притягнуто до адміністративної відповідальності. Вимоги позивача щодо поновлення його на службі в поліції на посаді поліцейського логістики Добропільського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог, у задоволенні яких судом відмовлено.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі № 805/2338/17-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів №948 від 24.05.2017 та №243 о/с від 24.05.2017, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення - залишити без змін.

Повне судове рішення - 23 березня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді О.О. Шишов

М.Г. Сухарьок