Справа № 211/4241/17
Суддя: Ткаченко С. В.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/4241/17
Провадження № 2-а/211/34/18
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Ручки М.Л.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Краснова К.В.

за відсутності: відповідача Гончара В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти 2 батальйону 3 УПП в м. Кривий Ріг Гончара Валерія Валерійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду 21.09.2017 року з позовом, в якому вказав, що постановою по адміністративний справі від 13.09.2017 року, серії БР № 001822, винесеною відповідачем, на нього за ст. 122 ч. 1 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Згідно постанови 13.09.2017 року о 22 год. 55 хв. на вул. Жигулівській у м. Кривому Розі водій, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив рух під дією дорожніх знаків 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» і 5.31. «Житлова зона», чим порушив п. п. 8.4 (в), 26.2 (а) Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Позивач вважає, що він не порушував ПДР, також зазначає, що інспектор не роз'яснив йому його права, у постанові не зазначив докази правомірності застосування відеокамери, при винесенні постанови не з'ясував всіх обставин справи, таких як: в салоні автомобілю знаходився його знайомий, який проживає саме в цій житловій зоні.

Тому позивач вважає, що відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього, ОСОБА_1, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 001822 від 13.09.2017 року.

У судовому засіданні 14 03 2018 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив суду, що він порушив вимоги дорожніх знаків «Рух заборонено» та «Житлова зона», так як він завозив людину за адресою, дорожні знаки були не освітлені. Вважає, що інспектори до нього погано віднеслись, інші машини приїжджали, але їх ніхто не зупинив. В подальшому позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач Гончар В.В. згідно наданого суду заперечення просив відмовити у задоволенні позивних вимог, так як вимоги позивача є безпідставними. Позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Отже ним, вищезазначені вимоги закону, як суб'єктом владних повноважень, були дотримані, але Позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП.Вважає, що ним винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП, яка встановлюють загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та слід зазначити, що всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача.По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевказане, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Представник відповідача Краснов К.В. 14 03 2018 року у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив у задоволенні позовних вимоги відмовити повністю. Пояснив, що позивач заїхав в зону дії дорожніх знаків, тому порушив ПДР. Те, що він підвозив когось, у позові та поясненнях не зазначено. Інспектори УПП при винесенні постанови не керуються ст. 33 КУпАП, так як не передбачено її застосування в таких випадках як у позивача. Наказ № 33 вже втратив свою чинність та не розповсюджується на УПП, а стосується органів ДАІ. Інспектор при складенні постанови про адміністративне правопорушення має право користуватись будь-якими приладами відео фіксації для фіксації правопорушення. В подальшому звернувся до суду з заявою про закінчення розгляду справи за його відсутності, у позові просив відмовити в повному обсязі.

Відповідно до приписів частини 4 статті 229 КАС України 20 03 2018 року фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 06.10.2017 року у вищевказаній справі відкрите провадження.

Відповідно до п. 10 Перехідних положень КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017 року), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (редакція від 07.01.2018 р.).

У судовому засіданні встановлено, що згідно постанови від 13.09.2017 р., серія БР № 001822, 13.09.2017 року о 22 год. 55 хв. на вул. Жигулівській у м. Кривому Розі, Довгинцівський район, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, порушив вимоги дорожніх знаків 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» та 5.31. «Житлова зона», а саме здійснив рух під дію знаку та транзитний рух по житловій зоні на вул. Жигулівській, чим порушив п. п. 8.4 (в), 26.2 (а) Правил дорожнього руху України (а.с. 6 - копія постанови).

У своєму позові позивач не погоджується з тим, що він порушив ПДР.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідачем судові було надано диск з відео зйомкою вказаного порушення, яка була переглянута судом під час судового засідання в присутності сторін по справі, з відео запису чітко видно, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 8.4 (в), 26.2 (а) ПДР, а саме керував автомобілем в зоні дії знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» та здійснив транзитний рух в зоні дії дорожнього знаку 5.31. «Житлова зона». Так на відео записі видно та чутно, як відповідач роз'яснює права та обов'язки позивачу. Також позивач відповідно до підпису в постанові був ознайомлений з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. На питання інспектора «Чому порушили знак?» позивач відповів - «я його не помітив, він не освітлений». Потім позивач зазначає, що він працює таксистом, про що свідчать відповідні «шашечки» на даху автомобіля, та везе пасажира за викликом, на що інспектори просять вказати адресу, за якою його викликали, та просять надати документи (ліцензію) на перевезення пасажирів та надати докази проходження технічного огляду автомобілю. На що позивач не надав відповіді, та не зміг назвати конкретну адресу, куди везе пасажира. Потім він зазначив, що сам проживає показавши рукою далі по вулиці, однак на запитання патрульного не зміг назвати де саме він в цьому районі мешкає.

Також суд зауважує, що на вимогу суду під час судового засідання надати документи на право зайняття господарською діяльністю чи дозволу на перевезення пасажирів, позивач завірив, що надасть дані докази, але так і не надав і не зміг назвати адресу на яку він віз пасажира. Натомість як на відеозапису на початку так і в судовому засіданні позивач зазначав , що порушив ПДР. В суді позивач зазначив, що до нього поліцейський погано віднісся та не зупиняли інші автомобілі, які проїзджали, однак із відеозапису вбачається, що з боку поліцейських не було упередженого ставлення до нього , а проїзд інших автомобілів не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи, що інспектор УПП при винесенні постанови про адміністративне правопорушення дотримувався всіх вимоги, передбачених чинним законодавством, суд вважає, що постанова відповідачем винесена на законних підставах, судом не встановлено порушень при винесені постанови, а позивач звернувся до суду з позовом з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст. ст. 19, 20, 77, 159, 160, 244-246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти 2 батальйону 3 УПП в м. Кривий Ріг Гончара Валерія Валерійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в адміністративний апеляційний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С. В. Ткаченко