Справа № 807/152/18
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2018 року м. Ужгород№ 807/152/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Данча М.І.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 22 березня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 26 березня 2018 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3, позивач), в особі представника ОСОБА_1, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі ГУ ДФС в Закарпатській області, відповідач) якою просить: 1) Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення форми «В1» № від 05 квітня 2017 року, прийняте Головним управління ДФС у Закарпатській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 128045 грн. та нараховано штрафну(фінансову) санкцію в розмірі 32011,25 грн.; 2) Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення форми «В1» № від 26 квітня 2017 року, прийняте Головним управління ДФС у Закарпатській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 78518 грн. та нараховано штрафну(фінансову) санкцію в розмірі 39259 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Закарпатській області складено податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 05 квітня 2017 року та № НОМЕР_2 від 26 квітня 2017 року якими позивачу зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та нараховано штрафні санкції. Підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість стали висновки податкового органу про відсутність у нього права на включення до податкового кредиту ПДВ, сплаченого при придбанні транспортних засобів, зареєстрованих за ним як на фізичну особу. Такий висновок вважає помилковим, оскільки визначальним фактором для формування податкового кредиту фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані як платники ПДВ при придбанні транспортних засобів, є подальше їх використання у власній господарській діяльності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв'язку з тим, що контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 п. 200.1, абз. "б" п. 200.4 ст. 200 ПК України, а саме: завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за січень 2017 року в розмірі ПДВ 78518,00 грн. та за грудень 2016 року 128045,00 грн. Таким чином, висновки акта перевірки та оскаржені податкові повідомлення-рішення є правомірними.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на правомірність оскаржених податкових повідомлень-рішень. У звязку з чим, просить суд відмовити в його задоволенні з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в період з 06 березня 2017 року по 20 березня 2017 року ГУ ДФС у Закарпатській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 27 березня 2017 року за № 128/07-16-13-03/НОМЕР_3.

Вказаною перевіркою встановлено, зокрема порушення п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, пп. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в частині завищення задекларованої суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню на рахунок банку за грудень 2016 року в сумі 128045,00 грн.

За наслідками проведеної перевірки та на підставі акту перевірки, ГУ ДФС у Закарпатській області винесено податкове повідомлення рішення форми «В1» від 05 квітня 2017 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмір 128045,00 грн. та нараховано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 32011,25 грн.

Крім того, з 04 березня 2017 року по 10 березня 2017 року ГУ ДФС у Закарпатській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань достовірності декларування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за січень 2017 року.

За результатами перевірки складено акт від 18 квітня 2017 року за № 260/07-16-13-03/НОМЕР_3.

Вказаною перевіркою встановлено, зокрема порушення п. 198.3 ст. 198, пп. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в частині завищення задекларованої суми податку на додану вартість , що підлягає відшкодуванню на рахунок банку за січень 2017 року в сумі 78518,00 грн. та порушення п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, пп. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в частині завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за січень 2017 року в сумі 402164,00 грн.

За наслідками проведеної перевірки та на підставі акту перевірки, ГУ ДФС у Закарпатській області винесено податкове повідомлення рішення форми «В1» від 26 квітня 2017 року № НОМЕР_2, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 78518,00 грн. та нараховано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 39259,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755 VI (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У відповідності до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом Vцього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У розумінні підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, для формування податкового кредиту фізичними особами - суб'єктами господарювання, зареєстрованими платниками ПДВ, при придбані транспортних засобів, інших основних фондів та товарів, як і для платників ПДВ - юридичних осіб, необхідним є наявність належного документального оформлення та підтвердження відповідних витрат з відображенням їх у бухгалтерському та податковому обліку та подальше використання таких товарів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, ОСОБА_3 є фізичною особою, яка здійснює діяльність віднесену законодавством до підприємницької та відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та видом господарської діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41).

Судом встановлено, що 09 серпня 2016 року між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Шмітц Каргобул Україна» укладено договір купівлі-продажу № 2016/0005/UA, згідно якого ФОП ОСОБА_3 було придбано трьохколісний напівпричіп зі зсувним тентом Schmitz Cargobull, тип SCB*S3T, модель SCS 24/L-13.62 E B, виробництва команії «Schmitz Cargobull», вартістю 23330,00 євро.

В грудні 2016 року ФОП ОСОБА_3 відповідно до ВМД № 305090004/2016/010895 від 02 грудня 2016 року ввезено транспортний засіб «Напівпричіп платформа тентовий, шторка, з повно розмірними задніми дверима, марки «Schmitz Cargobull», тип SCB*S3T, модель SCS 24/L-13.62 E B, ідент. № шасі WSM9584 загальною вартістю 640225,39 грн., сума податку на додану вартість 128045,00 грн.

Сплата суми податку на додану вартість в розмірі 128045,00 грн. підтверджується ВМД № 30509000/2016/010895 від 02 грудня 2016 року та платіжним дорученням № 3449 від 01 грудня 2016 року.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 837926 від 03 грудня 2016 року вказаний напівпричіп н/пр-бортовий-тентований, державний номер НОМЕР_4, був зареєстрований за ОСОБА_3

Відповідно до наказу № 10 від 05 грудня 2016 року напівпричіп платформа тентовий марки:Schmitz Cargobull, модель SCS 24/L-13.62 E B, шасі № WSM9584, загальною вартістю 768270,47 грн., державний номер НОМЕР_4 був покладений на баланс ПП ОСОБА_3 в якості основного засобу з метою використання в господарській діяльності.

Також судом встановлено, що 26 вересня 2016 року між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Сканія Кредіт Україна» було укладено договір фінансового лізингу № 89-01638, згідно якого ФОП ОСОБА_3 було придбано сідельний тягач Scania R450 LA4X2MLA, № шасі YS2R4X4, вартістю 2876857, 50грн., в тому числі ПДВ 479476,25 грн.

На виконання умов договору, в січні 2017 року вказаний транспортний засіб був ввезений на митну територію України, відповідно до ВМД № 125130014/2017/470606.

30 січня 2017 року ТОВ «Сканія Кредіт Україна» було виписано видаткову накладну № 194 на суму 2876857,50 грн., в т.ч. ПДВ 479476,25 грн. та між ТОВ «Сканія Кредіт Україна» і ФОП ОСОБА_3 підписано акт приймання-передачі предмету лізингу від 30 січня 2017 року за Договором фінансового лізингу № 89-01638 від 26 вересня 2016 року, згідно з яким ФОП ОСОБА_3 як покупець прийняв придбаний ним сідельний тягач Scania R450 LA4X2MLA, № шасі YS2R4X4.

Продавцем виписано податкову накладну від 30 січня 2017 року № 18 на загальну суму 2876857,50, в т.ч. ПДВ 479476,25 грн. та податкову накладну від 24 січня 2017 року № 12 на суму 7232,17 грн. в т.ч. ПДВ 1205,36 грн., що були включені позивачем до складу податкового кредиту за січень 2017 року.

На виконання умов договору позивач здійснив оплату за товар кількома траншами, що підтверджується платіжними дорученнями від 11 жовтня 2016 року на суму 143302,50 грн.; від 12 січня 2017 року 430500,00 грн.; від 23 січня 2017 року 33375,00 грн.; від 23 січня 7232,17; від 24 січня 2017 року 57,00 грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХМ 015673 від 26 січня 2017 року вказаний вантажний сідельний тягач-Е, № шасі YS2R4X4, державний номер НОМЕР_5, був зареєстрований за ОСОБА_3

Відповідно до наказу № 1 від 31 січня 2017 року сідельний тягач Scania R450 LA4X2MLA, № шасі YS2R4X4, загальною вартістю 2876857,50 грн. державний номер НОМЕР_5 був покладений на баланс ПП ОСОБА_3 в якості основного засобу з метою використання в господарській діяльності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що позивачем у відповідності з вищезазначеними нормами податкового законодавства віднесено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, які сплачені в ціні придбаних автотранспортних засобі, що використовуються в його господарській діяльності.

Разом з тим, приймаючи рішення про завищення позивачем сум податкового кредиту, що підлягає бюджетному відшкодуванню з ПДВ, відповідач виходив з того, що відповідно до ст. 325 ЦК України право власності на майно належить фізичній особі, а не фізичній особі-субєкту господарювання, що не дає можливості вважати майно, яке перебуває у приватній власності фізичної особи основними засобами субєкта господарювання фізичної особи.

Однак, суд вважає посилання відповідача на норми ЦК України з даного приводу безпідставними, оскільки, відповідно до ч.2 ст.1 ЦК України до податкових відносин цивільне законодавство не застосовується, крім того, норми цивільного законодавства не містять обмежень щодо права власності фізичної особи, яка є суб'єктом підприємницької діяльності.

Крім того, відповідно до пункту 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 (в редакції, що діяла на момент реєстрації транспортних засобів) транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Отже, як вбачається зі змісту даної норми, транспортні засоби реєструються за їх власниками (фізичними чи юридичними особами), а реєстрація за фізичними особами-підприємцями не передбачена. Відтак, у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа - підприємець.

При цьому, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами - підприємцями не позбавляє права таких осіб на податковий кредит за операціями з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його формування, визначені ПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем дотримано вимог чинного законодавства щодо визначення в грудні 2016 року та в січні 2017 року суми податкового кредиту за операцією з придбання транспортних засобів: сідельний тягач Scania R450 LA4X2MLA та напівпричепу зі зсувним боковим тентом Schmitz Cargobull та їх подальше використання в межах господарської діяльності. У звязку з цим, суд приходить висновку про протиправність оскаржених податкових повідомлень-рішень, оскільки вони не відповідають положенням законодавства України, що регулює спірні правовідносини.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності визначення податкових зобовязань по ПДВ та, відповідно, правомірності оскаржених податкових повідомлень рішень, вимоги позову відповідають вимогам законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, позов слід задовольнити в повному обсязі, визнавши протиправними та скасувавши податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 05 квітня 2017 року № НОМЕР_1 та від 26 квітня 2017 року № НОМЕР_2.

У відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 2779,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (Закарпатська область, смт. Міжгіря, вул. Гагаріна, буд.38, РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 05 квітня 2017 року № НОМЕР_1.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 26 квітня № НОМЕР_2.

4. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (Закарпатська область, смт. Міжгіря, вул. Гагаріна, буд.38, РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) судові витрати у розмірі 2779,00 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят девять гривень 00 коп).

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя ОСОБА_5