Справа № 2а-15298/11/2670
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

20 березня 2018 року

справа №2а-15298/11/2670

адміністративне провадження №К/9901/776/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І. А., Пасічник С. С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Український інвестиційний капітал" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2012 року у складі судді Добрянської Я. І. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року у складі колегії суддів Саприкіної І. В., Бєлової Л. В., Шелест С. Б. у справі №2а-15298/112670 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Український інвестиційний капітал" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва про скасування податкових повідомлень-рішень від 20 квітня 2011 року № та № ,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Український інвестиційний капітал" (далі по тексту Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва (далі по тексту податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкових повідомлень-рішень від 20 квітня 2011 року № та № , з мотивів їх безпідставності.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 20 квітня 2011 року № , яким нараховано суму грошового зобов'язання за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 9 346 153,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у цій частині, суд першої інстанції виходив з відсутності обов'язку отримання Товариством індивідуальної ліцензії НБУ при здійсненні операцій з перерахування резидентом коштів у національній валюті України на інвестиційний рахунок іноземного інвестора для розрахунку за цінні папери українських емітентів.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року за наслідком апеляційного перегляду апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, постанову суду першої інстанції скасовано в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 квітня 2011 року № . Постановлено в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи нову постанову, суд апеляційної інстанції виходив із положень частини 3 статті 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93 у редакції, діючій на момент винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення, яка передбачала необхідність одержання індивідуальної ліцензії НБУ для здійснення розрахунків між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту у валюті України.

27 квітня 2012 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга позивача.

03 травня 2012 року ухвалою судді Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків до 07 червня 2012 року (суддя Бившевої Л. І.).

28 травня 2012 року до Вищого адміністративного суду України надійшло клопотання про усунення недоліків в касаційній скарзі.

30 травня 2012 року ухвалою Вищого адміністративного суду України (суддя Бившевої Л. І.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою.

03 січня 2018 року адміністративну справу №2а-15298/11/2670 передано до Верховного Суду.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року та змінити постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2012 року в частині відмови у визнанні протиправним та скасуванні податкового повідомлення-рішення № від 20 квітня 2011 року і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20 квітня 2011 року; в частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 20 квітня 2011 року - залишити без змін.

Відзиву відповідача на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанови судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

20 квітня 2011 року податковим органом згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акту документальної планової виїзної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 3 жовтня 2007 року по 30 вересня 2010 року від 6 квітня 2001 року № 59/1-22-10-35391432 прийняті спірні податкові повідомлення-рішення № та № .

Податковим повідомленням рішенням № на підставі статті 7, пункту 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93 (далі по тексту - Декрет) застосовані штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 9 346 153, 00 грн.

Податковим повідомленням рішенням № за порушення підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (далі по тексту - Закон № 334/94-ВР) збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток фінансових установ, розташованих на території України, за винятком страхових організацій у розмірі 28 755 094,00 грн. та застосовано штрафні фінансові санкції у розмірі 7 188 774,0 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Обставини, що враховувалися судами попередніх інстанцій при оцінці дотримання вимог валютного законодавства.

Позивачем на виконання умов договорів купівлі-продажу цінних паперів перераховано Приватному акціонерному товариству «Олдесто Альянс Лімітед» грошові кошти у сумі 9 346 153, 00 грн. за придбані цінні папери українських емітентів.

Індивідуальної ліцензії НБУ на перерахування нерезиденту - Приватному акціонерному товариству «Олдесто Альянс Лімітед» коштів у Товариства не було.

Обставини, що враховувалися судами попередніх інстанцій при оцінці правомірності формування податкового зобов'язання з податку на прибуток.

Протягом 2009 року позивачем укладено низку договорів купівлі-продажі цінних паперів в інтересах Пайового венчурного інвестиційного фонду «ДОБРОБУТ» недиверсифікованого виду закритого типу та Пайового закритого не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «ІНКА-КАПІТАЛ», відповідно до умов яких продано іншим контрагентам акції Закритого акціонерного товариства «Завод монтажних конструкцій» на суму 113 571 077,00 грн., а також акції Відкритого акціонерного товариства «Спецхімобладнання» на суму 10 000,00 грн. та 4 100,0 грн. відповідно.

Кошти за продаж зазначених акцій надходили на розрахунковий рахунок позивача.

Закрите акціонерне товариство «Завод монтажних конструкцій» постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2005 року по справі № 2/1413 визнано банкрутом, а Відкрите акціонерне товариство «Спецхімобладнання» постановою Окружного адміністративного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2009 року у справі № 2-а-10978/08/0470 припинено як юридичну особу.

Платником податків до складу валових витрат включено суму сплачених коштів за інформаційно-консультаційні та юридичні послуги в розмірі 1 435 200,00 грн., але їх документального підтвердження не надано під час перевірки, а також впродовж судового розгляду у судах попередніх інстанцій.

Стосовно застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення валютного законодавства.

Склад фінансового правопорушення передбачено статтею 7 Декрету (у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), відповідно до якої здійснення розрахунків між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту у валюті України допускається за умови одержання індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Санкція за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 7 Декрету, визначена у пункті 2 статті 16 Декрету та сягає сумі, еквівалентній сумі (вартості) зазначених валютних цінностей, перерахованій у валюту України за обмінним курсом Національного банку України на день здійснення таких операцій.

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що враховуючи вимоги статей 7, 16 Декрету (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податковим органом цілком правомірно винесено податкове повідомлення-рішення № від 20 квітня 2011 року, а тому підстави для його скасування відсутні.

Щодо заниження суми податкового зобов'язання з податку на прибуток.

Відповідно до положень підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР визначено склад доходів і витрат, з урахуванням яких формується база оподаткування податком на прибуток підприємств. Загальною вимогою для правомірного віднесення сум до валових доходів та витрат є їх пов'язаність з господарською діяльністю та спрямованість на настання реальних наслідків за умови належного підтвердження первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Верховних Суд погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції щодо протиправності віднесення до доходів, що враховуються при визначенні податку на прибуток, сум від здійснення операцій з купівлі-продажу акцій підприємств, які визнано банкрутом або діяльність яких припинено. Така діяльність суперечить нормам діючого законодавства та не може бути спрямована на реальне настання правових наслідків.

Колегія суддів погоджується також з висновками судів попередніх інстанцій щодо неправомірного включення до складу валових витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, сум, які не підтверджені первинними документами податкового і бухгалтерського обліку, і відтак, протиправне віднесення до складу валових витрат коштів, сплачених за інформаційно-консультаційні та юридичні послуги в розмірі 1 435200,00 грн.

Висновок № 5047/12-45 від 15 червня 2012 року експертного економічного дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз не може бути предметом дослідження під час перегляду судом касаційної інстанції, на підставі положень частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України як такий, що не розглядався та не оцінювався судами попередніх інстанцій.

Верховний Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга Товариства залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині та рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Український інвестиційний капітал" залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2012 року в частині, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року, та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2012 року у справі № 2а-15298/11/2670 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А.Васильєва

С.С.Пасічник