Справа № 805/3556/17-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року справа №805/3556/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Блохіна А.А., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2017 року (повний текст рішення складено 28 грудня 2017 року), яке прийнято у м.Слов'янську, у справі № 805/3556/17-а (головуючий І інстанції Кочанова П.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по-тексту позивач,апелянт) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням уточнень) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі по-тексту відповідач) в якому просив визнати незаконними накази ГУНП в Донецькій області № 1607 від 04.09.2017 року та № 420 о/с від 05.09.2017 року;

- скасувати накази ГУНП в Донецькій області № 1607 від 04.09.2017 року та № 420 о/с від 05.09.2017 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора кадрового забезпечення роти реагування патрульної поліції ГУНП в Донецькій області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області всі види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу станом на 28.11.2017 року у сумі 28 776, 72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані накази відповідача від 04.09.2017 року № 1607 та від 05.09.2017 року № 420 о/с є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки вони були прийняті на підставі незаконного, безпідставного та складеного з явним порушенням процесуального порядку та перевищенням наданих повноважень висновку про результати службового розслідування від 04.09.2017 року. Позивач зазначає, що звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, а відповідачем при прийнятті такого рішення не було враховано, що протягом 2016-2017 років його фотографія висіла на «Дошці пошани», окрім того, з 07.11.2015 року по 05.09.2017 року позивач був зарахований до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2017 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - було відмовлено.

Судове рішення першої інстанції обґрунтоване тим, що оскаржуване рішення відповідача (суб'єкта владних повноважень) щодо звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України. Факти порушення службової дисципліни були підтверджені а порушень під час звільнення з боку ГУ Національної поліції в Донецькій області не виявлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та звернувся з апеляційною скаргою. Доводи апеляційної скарги аналогічні позовній заяві. Позивач вважає що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги. Зазначили, що наказ про проведення службового розслідування мав на меті іншу перевірку, а саме перевірку обставин отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень а не порушення вимог Дисциплінарного статуту. Наполягали, що дисциплінарне стягнення було застосовано до позивача занадто суворе. Позивач належним чином не отримував наказ на несення служби на блокпосту. Просили апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відповідач на адресу донецького апеляційного адміністративного суду надіслав клопотання щодо розгляду справи без його участі.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, має вищу юридичну освіту, в органах Внутрішніх справ перебуває на службі з 15.08.2001 по 06.11.2015 року, в Національній поліції України - з 07.11.2015 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 07 листопада 2015 року № 46 о/с «По особовому складу» відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» в порядку переатестування з 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 призначено інспектором батальйону дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції в Донецькій області, присвоївши йому спеціальне звання капітан поліції.

22.08.2017 року до УКЗ ГУНП в Донецькій області з чергової частини УОАЗОР ГУНП в області надійшла інформація про відкрите викрадення майна (грабіж), поєднане з насильством, та спричинення тілесних ушкоджень інспектору кадрового забезпечення роти реагування патрульної поліції ГУНП в Донецькій області капітану поліції ОСОБА_1

За даним фактом наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 22 серпня 2017 року № 1538 «Про призначення службового розслідування» на виконанням вимог статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 2.2.17, 2.2.20, 2.6 розділу ІІ, п. 4.1 розділу IV Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230, відповідно до п. 9 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» призначено службове розслідування. Проведення службового розслідування та підготовку висновку за його результатами доручено старшому інспектору з ОД ВІОС УКЗ ГУНП в Донецькій області підполковнику поліції Биковському С.С.

Під час проведення службового розслідування, було встановлено факт самовільного залишення місця дислокації ОСОБА_1 території блокпосту «Перемога», що також лягло в основу висновку про проведення службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування, оформленого висновком від 04.09.2017 року, відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, а саме: подія, внаслідок якої інспектор кадрового забезпечення роти реагування патрульної поліції ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, не вийшов на службу без поважної причини а самовільного залишення ним зі зброєю блокпосту підтвердились та було встановлено вчинення Позивачем грубого порушення статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 153, 154 «е» Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом МВС України від 28.07.1994 року № 404.

Так, за особисту недисциплінованість, грубе порушення статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 153, 154 «е» Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом МВС України від 28.07.1994 року № 404, що виразилось у самовільному залишенні місця несення служби в нічний час, у зоні проведення антитерористичної операції, неподалік від лінії розмежування з окупованими територіями, що могло призвести до тяжких наслідків, невиході на службу без поважних причин, наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 04 вересня 2017 року № 1607 «Про грубе порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Донецькій області та покарання винних» до інспектора кадрового забезпечення роти реагування патрульної поліції ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби /арк. справи 46-47/.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 05 вересня 2017 року № 420 о/с у зв'язку з реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби звільнено зі служби в поліції з 05 вересня 2017 року /арк. справи 50/.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні позивач, представник позивача зазначали, що наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 22 серпня 2017 року № 1538 «Про призначення службового розслідування» був покликаний для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, яке було скоєне відносно ОСОБА_1

Проте з наказу убачається, що наказ виданий на виконання вимог статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС України, тобто як зазначено в цієї статті з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 580-VIII), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом убезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до статті 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Як зазначалось вище, позивача було звільнено на підставі п.6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII.

Так, відповідно до п. 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, з огляду на викладене, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (надалі - Дисциплінарний статут) затверджений Законом України від 22.02.06р. № 3460-IV «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 3460-IV).

Цей Статут, відповідно до його преамбули, визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ наведені у статті 12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим серед яких є звільнення з органів внутрішніх справ.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (ч.7 статті 13 Дисциплінарного статуту).

Порядок накладання дисциплінарних стягнень врегульовано статті 14 Дисциплінарного статуту.

Вказаною нормою, зокрема, передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

При цьому, порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року № 230 затверджена Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі - Інструкція).

Відповідно до пункту 8.1. Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно з вимогами пункту 8.3. в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про:

обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі;

час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим;

посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам;

наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками;

умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього;

вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено;

наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Відповідно до вимог п. 2.2.20 Інструкції серед підстав для проведення отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення. Зазначеною нормою спростовуються доводи позивача щодо неправомірності проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця несення служби, яке було призначено на підставі наказу від 22.08.2017 № 1538 для перевірки факту завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_1

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

У постановах Верховного Суду України від 20 жовтня 2015 року (справа №813/4104/14), від 15 грудня 2015 року (справа №21-3844а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Так, відповідно до статті 2 Статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У свою чергу, згідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Як встановлено судом на підставі наданих матеріалів справи, висновок про порушення Позивачем службової дисципліни ґрунтується на наступних обставинах.

22.08.2017 року до УКЗ ГУНП в Донецькій області з чергової частини УОАЗОР ГУНП в області надійшла інформація про відкрите викрадення майна (грабіж), поєднане з насильством, та спричинення тілесних ушкоджень інспектору кадрового забезпечення роти реагування патрульної поліції ГУНП в Донецькій області капітану поліції ОСОБА_1

22.08.2017 вказаний факт зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Центрального ВП ГУНП в області за № 25703 та у цей же день СВ вказаного відділу поліції відомості внесено до єдиного реєстру досудового розслідування за № 0002446 за ч. І ст. 186 КК України. За вказаним фактом досудове розслідування триває.

У ході службового розслідування встановлено, що 21.08.2017 ОСОБА_1 вечеряв у кафе «Чумаков» з інспектором РРПП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6.

Приблизно о 22:00, ОСОБА_1 їхав разом з товаришем на ім'я ОСОБА_7 з вищевказаного кафе, проїжджаючи по проспекту Будівельників, ОСОБА_1 попросив зупинити біля кафе «Млечный путь», щоб випити чаю. Пробувши наодинці у вищезазначеному закладі кілька годин, вийшов звідти та пройшовши кілька метрів до зупинки громадського транспорту по проспекту Будівельників, в районі автомийки, відчув як позаду хтось наніс йому удар по ногам від чого він впав на живіт на свою сумку, а невідомі продовжили наносити удари руками та ногами, проте потерпілий сумку не випускав. Не досягнувши бажаного, невідомі зникли у невідомому напрямку.

Після нападу, ОСОБА_1 прийшов на зупинку громадського транспорту, що знаходиться на перехресті бульвару Шевченка та проспекту Будівельників, де зателефонував зі свого мобільного телефону своєму братові ОСОБА_8 і повідомив про пригоду. До лікарні за медичною допомогою не звертався, на лікарняному не перебуває.

Через кілька хвилин до нього підійшов невідомий чоловік на вигляд 30-32 роки, зріст до 165 см, почав розмову, а потім зненацька вихопив сумку з особистими речами ОСОБА_1 Останній побіг за нападником та пробігши приблизно 70 метрів оступився і впав. Піднявшись, ОСОБА_1 почав оглядати дорогу, по якій зник злочинець, внаслідок чого знайшов свої кредитні картки, паспорт громадянина України, грошові кошти у сумі 1000 грн. і жетон працівника поліції.

Приблизно о 02:18, до вищезазначеної зупинки приїхав брат ОСОБА_1, з «ким продовжили пошук речей, які були у викраденій сумці та все було марно».

З телефону брата (№ НОМЕР_1) ОСОБА_1 зателефонував на "лінію 102" та повідомив про факт розбійного нападу на нього з боку невідомих осіб. На місце пригоди прибув наряд працівників патрульної поліції УШІ м. Маріуполя ДПП Національної поліції України для з'ясування обставин.

Також встановлено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 10.08.2017 по 21.08.2017 у Державній установі «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області» з діагнозом: «Вегето-судинна дистонія по гіпертонічному типу, судинний криз».

21.08.2017 у зв'язку з порушенням режиму ОСОБА_1 було виписано з лікарняного та він повинен був приступити до роботи 22.08.2017. Однак, 22.08.2017 ОСОБА_1 на службу не вийшов. У зв'язку з цим комісією у складі: т.в.о. командира роти РПП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9, т.в.о. начальника відділу ЗБДР УПД ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_10 та старшого інспектора відділу НСД УПД ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_7, у приміщенні відділу ЗБДР ГУНП в Донецькій області було складено акт про невихід на службу без поважних причин інспектора РРПП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 Після цього керівництвом ГУНП в області прийнято рішення відрядити ОСОБА_1 для несення служби на блокпост «Перемога».

Під час проведення службового розслідування 02.09.2017 до УКЗ ГУНП в Донецькій області надійшла інформація про те, що цього ж дня о 08:00, під час перевірки особового складу ГУНП в області, який задіяний до несення служби на блокпосту «Перемога», старшим наряду старшим інспектором сектору превенції УПД ГУНП в області майором поліції ОСОБА_12 було виявлено відсутність на місці дислокації блокпосту інспектора РРПП ГУНП в області капітана поліції ОСОБА_1 з автоматичною зброєю АКСУ та боєкомплектом до неї, який відповідно до бойового розпорядження штабу Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей № 1066БР/ДСК, ОКП - «Часів - Яр» від 10.07.2017, повинен нести службу на блокпосту цілодобово.

01.09.2017 у денну пору доби, з 05:00 до 20:00, працівники поліції несли службу у кількості 10 осіб, 2 з яких - були працівники роти реагування патрульної поліції ГУНП в області: інспектори РРПП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_1 та лейтенант поліції ОСОБА_13 Після несення служби зазначені працівники прийшли відпочивати у намет.

02.09.2017 о 08:00, під час перевірки працівників у розташуванні, старшим наряду, старшим інспектором сектору превенції УПД ГУНП в Донецькій області майором поліції ОСОБА_12 було виявлено відсутність на місці дислокації блокпосту інспектора РРПП ГУНП в області капітана поліції ОСОБА_1, який 01.09.2017, о 23:00, самовільно, у цивільному одязі з автоматичною зброєю АКСУ та боєкомплектом до неї, на приватному автомобілі н.з. АН9779ЕО, залишив місце цілодобової дислокації.

Під час залишення місця дислокації, оперуповноваженим УКР ГУНП в області майорам поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які несли службу на блокпосту у зазначений час, ОСОБА_1 пояснив, що направляється у м. Курахове до родичів, з метою забрати особисті речі.

Під час спроб встановити місцезнаходження ОСОБА_1, останній на телефонні дзвінки не відповідав, і у подальшому, об 11:30, його мобільний телефон був вимкнений.

Про зазначену подію було поінформовано начальника УПД ГУНП в області полковника поліції ОСОБА_16

Приблизно о 14:30, 02.09.2017 після здійснення ротації працівників поліції на блокпосту, ОСОБА_12 побачив неподалік намету ОСОБА_1, який повернувся без автомобіля, з автоматичною вогнепальною зброєю АКСУ та боєкомплектом до неї.

ОСОБА_12 почав з'ясовувати обставини відсутності ОСОБА_1, на що останній, пояснюючи свою відсутність повідомив, що перебував у с. Максимільянівка, розташованому неподалік м. Курахового, у своєї знайомої на ім'я Катерина, та не вважав за необхідне попереджати про це, бо мав намір невдовзі повернутися.

За фактом залишення місця дислокації території блокпосту ОСОБА_1 пояснив, що на підставі наказу ГУНП в області його відкомандирували для несення служби на блокпост «Перемога», який знаходиться у Марийському районі Донецької області. 01.09.2017 він ніс службу з 05:00 до 20:00, після чого взяв особистий автомобіль з автостоянки м. Курахове з метою забрати особисті речі з блокпосту. Приїхавши на блокпост він загрузив особисті речі і знову відігнав автомобіль на стоянку. Приблизно о 23:00, він повідомив працівників, які несли службу на виїзді з блокпосту, що через 5 хвилин повернеться та поїхав з блокпосту, при чому старшому блокпосту ОСОБА_12 повідомив про від'їзд. Він (ОСОБА_1.) приїхав до м. Курахове, щоб поставити автомобіль на стоянку, однак цього не зробив через те, що не знайшов автомобіль, який би його відвіз назад до блокпосту. Після цього поїхав до м. Цукуріне до знайомих, де покупався, привів себе до ладу, , чого залишився на ніч у знайомих, через те що був пізній час. Вранці він відправився назад на блокпост. Зв'язатися з працівниками, які несли службу на осту не було можливості, через те, що зламався телефон. По дорозі на блокпост він згадав, що в автомобілі є ще телефон, він переставив сім-картку до того та коли він його включив, одразу ж поступив дзвінок від т.в.о. начальника ВЗБДР ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_10, якому він в свою чергу повідомив, що в нього зламався мобільний телефон, через це він не зміг зв'язатися з працівниками, які несли службу на блокпосту, щоб повідомити, що він запізнюється. ОСОБА_10 сказав, щоб він (ОСОБА_1.) негайно прибув на блокпост. По дорозі він особистий автомобіль залишив на СТО на ремонт у с. Максимільянівка та попросив ОСОБА_18 вбрати його з СТО та довезти на блокпост «Перемога», на що останній погодився та відвіз його на блокпост, де на нього вже чекав старший блокпосту та відповідальний, якому він передав зброю та БК до неї. Після чого приїхали працівники ВІОС УКЗ ГУНП і запропонували йому, приблизно о 17:00, пройти медичне обстеження на стан алкогольного сп'яніння, однак він відмовився, через те, що був тверезий і підстав для огляду не було.

Крім того, ОСОБА_1 додав, що коли він виїжджав, забрав із собою автоматичну зброю та БК до неї, через те, що несе за неї персональну відповідальність, а для здачі її на тимчасове зберігання не було можливості тому, що блокпост для цього не обладнаний, а передавати іншим працівникам забороняється. Спиртні напої не вживав. Дані знайомих у яких перебував у м. Цукуріне називати відмовився. Коли він покидав блокпост ніхто, окрім працівників, які несли службу його не бачив.

Відповідно до положень статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням. Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.

Отже, чинним законодавством визначений порядок притягнення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до дисциплінарної відповідальності. При цьому, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Суд зауважує, що згідно з вимогами абзацу 10 статті 12 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Як убачається з матеріалів справи, а саме згідно довідки управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 06 листопада 2017 року № 3672/12/03-2017 року, згідно з наявної інформації з електронної бази АІПС «Кадри» ОСОБА_1 притягувався до дисциплінарної відповідальності 2 рази, заохочувався - 1 раз /арк. справи 48/.

Згідно службової характеристики, наданої т.в.о. начальника відділу ЗБДР УПД ГУНП в Донецькій області за період служби в лавах Національної поліції та під час роботи в займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони. Однак, протягом останніх двох місяців у його службовій діяльності мали місце непоодинокі факти порушення службової дисципліни, по яких у теперішній час тривають перевірки. Із проводимих з ним заходів індивідуально-виховного характеру належних висновків не робить, по роботі допускає систематичні порушення /арк. справи 13/.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки»

Аналіз тексту Присяги зумовлює висновок, що в основу поведінки працівника Національної поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. ОСОБА_19, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 квітня 2016 року № 326, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 778/28908, затверджені Правила етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС (надалі - Правила), які є чинними як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи в суді.

Ці Правила ґрунтуються на Конституції України, Законах України «Про державну службу»та «Про запобігання корупції», постанові Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року № 65 «Про затвердження Правил етичної поведінки державних службовців», інших актах чинного законодавства.

Зазначені Правила поширюються на працівників апарату МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС (далі - працівники МВС), і є узагальненням стандартів етичної поведінки у їх діяльності. Дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов'язком кожного працівника МВС.

Відповідно до положень п. 2 ці Правила як зібрання основних професійно-етичних норм визначають для працівників МВС принципи етики, якими є:

служіння державі і суспільству;

гідна поведінка;

доброчесність;

лояльність;

політична нейтральність;

прозорість і підзвітність;

сумлінність.

Згідно вимог п. 7 Правил принцип сумлінності передбачає:

добросовісне, чесне та професійне виконання працівниками МВС своїх обов'язків, виявлення ініціативи і творчих здібностей;

постійне підвищення рівня своєї професійної компетентності та удосконалення організації своєї діяльності;

недопущення ухилення від прийняття рішень та відповідальність за свої дії та рішення.

На час виникнення спірних правовідносин позивач займав посаду інспектора кадрового забезпечення роти реагування патрульної поліції ГУНП в Донецькій області, мав звання - капітан поліції.

Як наслідок, правовий статус позивача визначався Законом № 580-VIII, Дисциплінарним статутом, Правилами та іншими законодавчими і підзаконними актами, які регламентують порядок проходження служби в органах внутрішніх справ.

Суд зауважує, що дотримання вимог цих законодавчих та підзаконних актів, Присяги Національної поліції та Правил були обов'язковими для позивача.

Згідно з нормами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивачем не було спростовано факту самовільного залишення місця несення служби. Позивач посилався на те, що йому не було відомо на якій підставі його було залучено до служби, оскільки йому не було вручено посвідчення про відрядження.

Судом першої інстанції встановлено, що наказ № 89 о/с «дск» «Про ротацію особового складу, задіяного до несення служби на тимчасовому блокпосту «Перемога», яким було залучено ОСОБА_1 до несення служби на зазначеному блокпості був виготовлений в 11 примірниках та направлений керівникам підрозділів. Після чого, керівники ознайомили особовий склад, який був задіяний до несення служби на тимчасовому блокпосту «Перемога» з вимогами даного наказу. Окрім того, поважний представник відповідача зауважив, що зазначеним наказом передбачена саме ротація особового складу для несення служби на блокпосту «Перемога», а не відрядження, тому посвідчення про відрядження не видавалось.

Як убачається з матеріалів справи, що наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 25 серпня 2017 року № 89 о/с дск «Про ротацію особового складу, задіяного до несення служби на тимчасовому блокпосту «Перемога», інспектор кадрового забезпечення РРПП ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_1 (особистий жетон № НОМЕР_2) в період з 26.08.2017 по 02.09.2017 (8 діб) був відряджений для несення служби в цілодобовому режимі на тимчасовий блокпост «Перемога» для виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та охорони публічного порядку що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою з наказу /арк. справи 140/.

Виїзд на блокпост, згідно наданих письмових пояснень відповідача, які не спростовані позивачем під час судового розгляду справи, був здійснений на службовому автотранспорті: «Деу Ланос», «Хюндай Тюксон», автобус «Богдан А-091».

Після перевірки особового складу на блокпості, зброї та боєприпасів, полковник поліції ОСОБА_16 повторно довів до особового складу вимоги наказу № 89 о/с від 25.08.2017 року, а саме: нести службу на тимчасовому блокпосту «Победа» (Перемога) в цілодобовому режимі з 26.08.2017 по 02.09.2017 (8 діб). Після чого, був проведений інструктаж щодо: дотримання заходів безпеки при проводжені зі зброєю та боєприпасами, заборони покидання тимчасовий блокпост, заборони використання особистого автотранспорту, заборони вживання алкогольних напоїв.

Окрім того, наявними матеріалами справи встановлено, що позивач прийняв озброєння та пройшов інструктаж про заходи безпеки при поводженні з табельною зброєю, про що є відмітка (особистий підпис ОСОБА_1.) у Журналі реєстрації інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною зброєю - реєстраційний номер 76 05.01.2017 року /арк. справи 136-139/.

Таким чином, наявними матеріалами справи спростовані доводи позивача про необізнаність з вимогами наказу № 89 о/с «дск» «Про ротацію особового складу, задіяного до несення служби на тимчасовому блокпосту «Перемога» та підтверджено обов'язок ОСОБА_1 нести відповідну службу в цілодобовому режимі в період з 26.08.2017 по 02.09.2017 (8 діб) для виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та охорони публічного порядку.

Статут патрульно-постової служби міліції України затверджений наказом МВС України від 28 липня 1994 року № 404 (далі - Статут ППС).

Відповідно до статті 4 Статуту ППС працівники міліції, які несуть патрульно-постову службу, повинні: мати високі моральні якості, необхідну професійну підготовку; бути дисциплінованими, пильними і чесними при виконанні службових обов'язків, діяти рішуче й наполегливо, стійко переносити всі труднощі, пов'язані з службою, не шкодуючи своїх сил для виконання службових обов'язків; виконувати свої завдання у точній відповідності з законом.

Згідно зі статті 153 Статуту ППС наряд зобов'язаний нести службу на маршруті (посту) безвідлучно протягом установленого часу.

Він може тимчасово залишити маршрут (пост): а) за вказівкою або з дозволу начальника органу, його заступників, оперативного чергового або його помічника; б) за необхідності відновлення громадського порядку, запобігання та припинення злочинів; в) для переслідування злочинців, що зникають; г) для доставляння в міліцію правопорушників; д) за необхідності захисту громадян від нападу; е) для надання допомоги потерпілим від стихійного лиха, подій, нещасних випадків, а також доставляння в найближчу лікарню, поліклініку, аптеку осіб, які раптово захворіли або опинилися на вулицях і в інших громадських місцях у безпорадному стані; є) для вжиття заходів до ліквідації пожежі; ж) для охорони місця події за межами маршруту (поста); з) для доставляння в чергову частину органу внутрішніх справ, інспекцію у справах неповнолітніх, батькам або особам, що їх заміняють, неповнолітніх дітей, які залишились без нагляду; и) для одержання невідкладної медичної допомоги, прийняття їжі та обігрівання в установленому порядку; і) для надання допомоги іншим нарядам, працівникам органів внутрішніх справ, Служби безпеки України і представникам громадськості у затриманні злочинців і правопорушників.

Про залишення маршруту (поста) наряд доповідає по телефону, радіо або іншим способом черговому.

Відповідно до статті 154 Статуту ППС під час несення служби наряду забороняється: а) передавати і показувати будь-кому свою зброю, за винятком осіб, котрим він підлеглий; б) спати, відволікатися від служби і послаблювати пильність; в) вступати в розмови з питань, які не мають відношення до служби; г) порушувати правила радіообміну, вести неслужбові розмови по телефону; д) заходити без службової необхідності в жилі будинки, їдальні, магазини та інші приміщення; е) залишати маршрут (пост), крім випадків, зазначених у статті 153 цього Статуту.

Службовим розслідуванням, окрім іншого, встановлено факт самовільного залишення місця несення служби, що є порушенням вимог п. «е» статті 154 Статуту ППС та статі 7 Дисциплінарного статуту. Ані в ході службового розслідування, ні під час судового розгляду, випадки, передбачені положеннями статті 153 Статуту ППС, за наявності яких можливо тимчасово залишити пост, встановлені не були.

Отже, надана відповідачем оцінка цього порушення як грубого є виправданою.

Так, позивач озброєний залишив місце несення служби на тимчасовому блокпосту «Перемога» в зоні проведення антитерористичної операції у нічний час, що могло призвести до негативних наслідків як для особового складу, так і для самого позивача.

Таким чином, відповідач довів належними та допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 вимог статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 153, 154 «е» Статуту патрульно-постової служби міліції України, що стало підставою для його звільнення.

Посилання позивача на те, що несення ним служби не було оформлено у відповідності до вимог Статуту ППС були спростовані судом під час розгляду справи, та не спростовують факту вчинення ним дисциплінарного поступку.

Слід зазначити, що стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31.07.2008 року у справі «Druћstevnн zбloћna Pria and Others v. Czech Republic,» п. 157 рішення від 21.07.2011 року у справі «Case of Sigma radio television LTD. v.» та інші.)

Суд звертає увагу, що в даному випадку були підтверджені факти грубого порушення дисципліни ОСОБА_21 та з урахуванням встановлених обставин вважає, що висновки ГУ Національної поліції в Донецькій області не є довільними або нераціональними.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі вищевикладеного, суд погоджується з висновками суду першої інстанції що оскаржуване рішення відповідача (суб'єкта владних повноважень) щодо звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України. Тому, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст постанови складений 23 березня 2018 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/3556/17-а- залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/3556/17-а-залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення постанови у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя: О.О. Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

А.А.Блохін