Справа № 552/186/18
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 р. Справа № 552/186/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: П'янової Я.В. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2018 (суддя Яковенко Н.Л., м. Полтава) по справі № 552/186/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати протиправними дії інспектора та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2017 року серії БР № 480574 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2018 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, учасниками справи не оспорюється та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою інспектора роти № 2 УПП у м. Полтаві Оніпко С.М. серії БР № 480574 від 26 грудня 2017 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1020 грн.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 керуючи 26 грудня 2017 року близько 22 год. 20 хв. транспортним засобом ВАЗ-21101, д.н.з. НОМЕР_1, в м. Полтава по вулиці Кондратенка, 14, здійснив стоянку транспортного засобу в зоні дії знаку 5.38. "Місце для стоянки" з табличкою 7.17 "Інваліди", чим порушив вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із прийнятим рішенням суб'єкта владних повноважень про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова інспектора від 26 грудня 2017 року серії БР № 480574 винесена на підставі та в межах повноважень, наданих інспектору, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною 5 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку, зокрема, зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Колегія суддів зазначає, що дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються главою 33 Правил дорожнього руху України, а їх умовний зовнішній вигляд - додатком № 1 до цих Правил.

Відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху), дорожній знак 5.38 "Місце для стоянки" застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Табличка 7.17 "Інваліди" означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

Згідно з пунктом 8.4. "е" розділу 8 Правил дорожнього руху, таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до п. 1 Розділу 34 Правил дорожнього руху лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід".

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 визначено, що на майданчиках для паркування обов'язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Виходячи із системного аналізу вказаних вище норм права, паркування (як стоянка, так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, що позначено дорожнім знаком 5.38 "Місце для стоянки" з табличкою 7.17 "Інваліди" та дорожньою розміткою 1.30, тобто на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), створює об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Досліджені в судовому засіданні суду апеляційної інстанції докази, а саме фотокартка з місця події (а.с. 36), дають колегії суддів достатні підстави вважати, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ-21101, д.н.з. НОМЕР_1, здійснив паркування транспортного засобу в зоні дії знаку 5.38. "Місце для стоянки" з табличкою 7.17. "Інваліди", чим порушив вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що позивач як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі фактично не оскаржує обставини зупинки в забороненому місці, стверджуючи про те, що така зупинка мала вимушений характер, оскільки позивач через відсутність інших місць для паркування зупинив транспортний засіб для негайної висадки пасажира, який перебував у тривожному психо-емоційному стані та поспішав на потяг.

Відповідно до п. 1.10. Правил дорожнього руху вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Проаналізувавши такі доводи апелянта, колегія суддів не вважає, що наведені позивачем обставини можуть розцінюватися як підстави для вимушеної зупинки, оскільки не мали ознак технічної несправності автомобіля чи небезпеки для оточуючих.

В свою чергу колегія суддів зазначає, що доводи позивача з посиланням на те, що поліцейським незаконно розглянуто справу про адміністративне правопорушення і винесено оскаржувану постанову на місці вчинення правопорушення, незаконно не складено протокол про адміністративне правопорушення є безпідставними, виходячи з такого.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 у справі № 5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Слід зауважити, що відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП (в редакції на момент винесення оскаржуваної постанови), якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Тобто, після прийняття Конституційним Судом зазначеного вище рішення, на яке посилається позивач, норми ст. 258 КУпАП зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що після внесення змін до ч. 5 ст. 268 КУпАП працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху (за ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення без складення протоколу, навіть якщо особа, яка притягується до відповідальності, оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає в діях відповідача порушень прав позивача, які б потребували судового захисту, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2018 по справі № 552/186/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Я.В. П'янова В.В. Зеленський