Справа № 127/8277/17
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/8277/17

Головуючий у 1-й інстанції: Антонюк В.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

15 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2017 року (прийняту у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2017 року позивач звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, у якому, з урахуванням уточненої заяви, просила витребувати пенсійну справу; визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у виплаті пенсії за віком, оформлені листом № 69/К-1 від 05.04.2014 року; зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці виплатити пенсію за віком за період з 01.06.2015 року по 03.10.2016 року у розмірі 121 592,08 грн.; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2017 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті пенсії за віком, оформлені листом № 69/К-1 від 05.04.2014 року; зобовязано відповідача виплатити позивачу пенсію за віком за період з 01.06.2015 року по 03.10.2016 року у розмірі 108 821,43 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, ОСОБА_2 з 06.08.2013 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі 6 385, 53 грн., а з 01.09.2015 року їй здійснено перерахунок та визначено розмір пенсії в сумі 6 846,33 грн.

Проте 01 квітня 2015 року виплата вказаної пенсії за віком позивачу була припинена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ.

Станом на 01 квітня 2015 року позивач обіймала посаду судді Господарського суду Вінницької області.

З 03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 вийшла у відставку з посади судді Господарського суду Вінницької області, а тому з 05.10.2016 року її переведено на довічне грошове утримання судді.

В березні 2017 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою про виплату їй пенсії за віком за період з 01.06.2015 року по 03.10.2016 року. Проте листом від 05.04.2017 року № 69/К-1 відповідач відмовив їй у виплаті пенсії з посиланням на ОСОБА_5 України № 213-VІІІ від 02.03.2015 року та ОСОБА_5 України № 911 від 24.12.2015 року.

Не погодившись із вказаними діями відповідача, ОСОБА_2 звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.06.2015 року посада, на якій працювала позивач, не дає права на призначення спеціальної пенсії, у звязку з чим передбачені ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підстави для припинення виплати пенсії позивачу, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, а тому з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове держане пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії за віком) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

01 квітня 2015 року набрав чинності ОСОБА_5 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 року, яким внесено зміни до низки законодавчих актів, зокрема й до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», абз. 2 ч. 1 якої замінено, зокрема наступним: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються».

Цим же Законом № 213 від 02.03.2015 року внесено зміни й у ч. 5 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII) та викладено її в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до цієї статті або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до цієї статті, не виплачується».

Разом з тим, згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VІІІ у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

ОСОБА_5 № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на Рішення Конституційного ОСОБА_6 України у справі за конституційними поданнями Верховного ОСОБА_6 України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016.

Так, цим Рішенням Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII; - пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону У країни "Про судоустрій і статус суддів".

Рішення Конституційного ОСОБА_6 України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Враховуючи викладені обставини справи, застосовуючи принцип верховенства права, з урахуванням визнання неконституційними певних положень, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії та рішення відповідача щодо невідновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2 суперечили нормам чинного законодавства України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що саме з 01 червня 2015 року виплата пенсії ОСОБА_2 повинна бути відновлена на підставі зазначеного вище, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці відмовити, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 березня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7