Справа № 820/853/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 р. № 820/853/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1) до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 6 під'їзд, 1 поверх) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати бездіяльність Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо відмови позивачу у розгляді, поданої на адресу відповідача 26.12.2017 заяви протиправною та зобов'язати відповідача розглянути його заяву від 26.12.2017 на підставі вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Ухвалою судді від 20.02.2018 відкрито спрощене провадження у справі за вищевказаним адміністративним позовом.

12.03.2018 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, відзив на нього та заперечення, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 26.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із заявою про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

У зазначеній заяві позивач вказував на порушення Акціонерною компанією «Харківобленерго» чинного законодавства, зокрема, Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 та посилався на те, що через неправомірні дії працівників зазначеної компанії він отримує послугу з електропостачання без відповідно договору, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

27.12.2017 відповідачем на адресу ОСОБА_1 було надано відповідь, в якій зазначено, що питання, викладене у заяві, не належить до компетенції органів Антимонопольного комітету України та, враховуючи зазначене, на підставі ст.7 Закону України «Про звернення громадян» вказану заяву позивача листом від 27.12.2017 № 02-25/1-4323 було направлено до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за належністю для розгляду в межах свої компетенції.

Не погодившись із зазначеними діями Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Як встановлено статтею 12 ЗУ «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про засади запобігання і протидії корупції", "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

В заяві на адресу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету позивач ОСОБА_1 посилався на порушення акціонерною компанією «Харківобленерго» Правил користування електричною енергією, відмову у розгляді його заяви про внесення змін до договору про користування електричною енергією, відмову у розгляді питання щодо визначення розміру дозвільної потужності, визначення порядку сплати коштів за отримані послуги електропостачання та неналежним чином складений посадовими особами АК «Харківобленерго» акт.

Направляючи за належністю зазначену заяву ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідач посилався на те, що питання, викладене у заяві, не належить до компетенції органів Антимонопольного комітету України.

Такі дії відповідача ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, виходячи з наступного.

Основним завданням Антимонопольного комітету України відповідно до вимог ст.3 ЗУ «Про Антимонопольний комітет України» є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб'єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Згідно ст.1 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб'єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Основними завданнями Регулятора є забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами (п.4 ч.3 ст.3 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).

Відповідно до п.14 ч.1 ст.17 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: забезпечує захист прав та законних інтересів споживачів товарів (послуг), які виробляються (надаються) суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, розгляд звернень таких споживачів та врегулювання спорів, надання роз'яснень з питань застосування нормативно-правових актів Регулятора.

Регулятор розглядає скарги споживачів щодо порушення їхніх прав та інтересів суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, а також вирішує спори, що виникають між суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, з питань: доступу/приєднання до електричних, теплових та газових мереж, нафто- та продуктопроводів, мереж централізованого водопостачання і водовідведення; дотримання суб'єктами господарювання ліцензійних умов; якості товарів і послуг, що надаються споживачам у сферах енергетики та комунальних послуг; інших питань, розгляд яких віднесено законом до компетенції Регулятора (ч.1 ст.21 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).

Частиною 2 статті 21 зазначеного Закону встановлено, що регулятор розглядає скарги споживачів відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Вирішення спорів, що виникають між суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснюється у порядку, затвердженому Регулятором.

Пунктом 8 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014 встановлено, що основними завданнями НКРЕКП є: захист прав споживачів товарів (послуг) на ринку, що перебуває у стані природної монополії, та на суміжних ринках у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання і водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі.

Отже, питання щодо порушення Правил користування електричною енергією для населення не відноситься до компетенції органів Антимонопольного комітету України.

Органи Антимонопольного комітету України не наділені повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням положень інших галузей законодавства, крім законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про звернення громадян», якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Саме на підставі вищенаведеної норми права відповідачем у визначений строк листом від 27.12.2017 № 02-25/1-4323 направлено заяву ОСОБА_1 за належністю до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг для розгляду в межах своєї компетенції.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позовуё оскільки відповідач, передаючі заяву ОСОБА_1 на підставі ст.7 ЗУ «Про звернення громадян» за належністю до компетентного органу, діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 257, 262, 263, 371 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1) до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 6 під'їзд, 1 поверх) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко