Справа № 572/2693/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" березня 2018 р. м. Житомир Справа № 572/2693/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "30" листопада 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Рижий О.А. в м.Сарни, згідно з даними протоколу судового засідання судове рішення ухвалене о 12:59, дані про дату складання повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні) у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 5 УПП в м. Рівне ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся із адміністративним позовом до інспектора роти №5 батальйону УПП в м. Рівне ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Постановою від 04 жовтня 2017 року серії АР №683199 інспектором роти №5 батальйону УПП в м. Рівне ОСОБА_3 його притягнено до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 21 КУпАП та ч. 2 ст.122 КУпАП. Відповідно до даної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. В постанові вказано, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем на 303 км. а/д Київ- Ковель не був пристебнутий ременем безпеки, під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку тримаючи їх в руках, та розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п. п. 2.3 в, 2.9 д ПДР України.

Позивач вважає дану постанову незаконною та вказує, що він був зупинений працівником поліції без належних на те підстав. Вважає, що в інспектора, який зупинив його автомобіль, були відсутні достатні та належні докази того, що він вчинив адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 вказує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки він не керував автомобілем з не пристебнутим ременем безпеки і не розмовляв по телефону. Позивач також вказав в позові, що всупереч вимог закону, оскаржувану постанову поліцейський виносив у своєму службовому автомобілі без його присутності, одноособово, без роз'яснення прав та обов'язків, без надання можливості подати свої докази, тощо, після чого приніс її до автомобіля позивача з вимогою поставити підпис про її отримання.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року в позові ОСОБА_2 до інспектора роти №5 батальйону УПП в м. Рівне ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що Постановою від 04 жовтня 2017 року серії АР № 683199 інспектором роти № 5 батальйону УПП в м. Рівне ОСОБА_3 ОСОБА_4 Р.А. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 статті 121 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, розмір штрафу відповідає санкції вказаної статті.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком з огляду на таке.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.9 «д» Правил Дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідальність за вказане порушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження доказів правомірності складання постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч. 2 ст.122 КУпАП, відповідачем надано відео з технічного засобу.

Дослідивши вказане відео, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що з відео вбачається, що позивач не заперечує сам факт вчинення правопорушення лише наголошує на тому, аби відповідач надав йому докази, які підтверджують, що він вчинив дане правопорушення. Також вбачається, що позивач не пристебнутий ременем безпеки.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП України, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому відповідачем правомірно було прийнято постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "30" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "21" березня 2018 р.