Справа № 132/264/18
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Павленко І.В.

при секретарі Жовті С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, що постановою серії ЕАА №267668 від 18.01.2018 року, складеною інспектором УПП у Вінницькій області капітаном поліції Савчуком О.І. на нього було накладено адміністративне стягнення по ст.122 ч.2 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 425 грн., за те, що він 18.01.2018 року о 14:47 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 на автодорозі М 21 км 270 рухався по лівій смузі дороги при вільній правій на ділянці дороги, яка має дві смуги руху в одному напрямку, чим порушив п.11 Правил дорожнього руху України.

Притягнення його до адміністративної відповідальності вважає безпідставним та необґрунтованим, а дії інспектора УПП у Вінницькій області капітана поліції Савчука О.І. такими, що суперечать чинному законодавству України. Тому вважає, що дана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною і необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства. Тому звертається до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, однак від нього надійшла заява, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Представник відповідача на підставі довіреності ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, проте в матеріалах справи наявне заперечення , згідно якого останній просить в задоволенні позову відмовити.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників судового процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст.229 КАС України не здійснювалось.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, матеріалами справи встановлено, що постановою серії ЕАА №267668 від 18.01.2018 року, складеною інспектором УПП у Вінницькій області капітаном поліції Савчуком О.І. на нього було накладено адміністративне стягнення по ст.122 ч.2 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 425 грн., за те, що він 18.01.2018 року о 14:47 год., керуючи автомобілем НОМЕР_2 на автодорозі М 21 км 270 рухався по лівій смузі дороги при вільній правій на ділянці дороги, яка має дві смуги руху в одному напрямку, чим порушив п. 11 Правил дорожнього руху України.

Дана постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною і необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства, виходячи з наступного.

Так, відповідно ло п.11.5.ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

В даному пункті зазначено перелік випадків, коли дозволяється займати правий ряд, однак даний перелік не є вичерпним та не обмежений даною нормою такими обмежуючими поняттями як «дозволяється лише у разі, якщо...», «дозволяється лише в таких випадках...», «забороняється, крім випадків...». Крім того, відсутня пряма заборонна норма на рух по лівій смузі.

При цьому як вбачається компакт-диску, доданого відповідачем до заперечення, позивач рухався по автодорозі, яка мала дві смуги руху. Попереду нього в правому ряду з узбіччя повільно рухався вантажний автомобіль, а автомобіль позивача стрімко його наздоганяв. Тому приймати праву сторону не було жодного сенсу, оскільки відразу ж необхідно було б повертатися на ліву смугу. Таким чином інспектор неправомірно скористався ситуацією, не беручи при цьому до уваги факту зайнятості правого ряду, очевидно вважаючи що до вантажного автомобіля ще було далеко. Однак той же пункт 11.5 вказує «...якщо правий ряд зайнятий», а це поняття Правилами дорожнього руху не визначено конкретними дистанційними рамками, а вантажний автомобіль після з'їзду позивачем на правий ряд заважав би подальшому його руху. А відповідно до пункт 11.5 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, зокрема, якщо праві зайняті. В даному випадку права смуга руху була зайнята, а звідси випливає, що адміністративного правопорушення позивач не вчиняв. Пункт 11.2. Правил дорожнього руху також не містить заборони щодо проїзду автомобіля по лівому ряду.

Також при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення інспектором поліції не надано належної оцінки і не вжито всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Зокрема, при винесенні даної постанови не були враховані вимоги ст.268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: її право на юридичну допомогу, збір і надання доказів. В даному випадку позивач був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих йому законодавством при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, відповідно до ст.280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, посадова особа, а саме, інспектор УПП у Вінницькій області капітан поліції Савчук О.І., безпідставно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стаття 245 КУпАП України визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами. Проте, інспектором поліції були проігноровані та не взяті до уваги пояснення свідка, який перебував в транспортному засобі в якості пасажира.

Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, дані вимоги закону також були проігноровані інспектором поліції при винесенні постанови.

Виходячи із положень вищезгаданих статей, інспектором поліції не було виконано таких щодо своєчасності, повноти, всебічності та об'єктивності з'ясування обставин справи, не дотримано і вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин даного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених ч.ч. 1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.276 КУпАП справа про а дм і н і страти в н е правопору шен ня розглядається за місце його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем вчинення правопорушення», які містяться в ст.ст. 258, 276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні ч.1 ст.276 КУпАП, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Ч.3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Проте інспектор поліції вимог чинного законодавства не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушив права позивача.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх заперечень, тому суд вважає, що позов ОСОБА_1 є підставним і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору.

Крім того, Пленум Вищого адміністративного суду України оприлюднив постанову від 23.01.2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», в якій зазначив, що за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якщо особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 245, , 251, 252, 258, 276, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 5,20, 77, 194, 205, 229, 243-246, 250, 286 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії інспектора УПП у Вінницькій області капітана поліції Савчука О.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП протиправними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА №267668 від 18.01.2018 року у виді накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: