Справа № 761/42768/17
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/331/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дії (бездіяльність) щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив визнати неправомірними дії (бездіяльність) останнього щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за вислугою років та зобов'язати Відповідача призначити позивач пенсію за вислугу років на пільгових умовах з 01.10.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно наказу №243/ОС-16 від 30 вересня 2016 року, відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», п. 4 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» 30 вересня 2016 року, позивача було звільнено із служби в Державній кримінально-виконавчій службі України у зв'язку із скороченням штатів. Згідно вказаного наказу, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 20 років 11 місяців та 21 день, у пільговому - 26 роки та 20 днів. 08.02.2017 року Позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України з метою призначення пенсії за вислугою років, проте листом останнього від 10.02.2017 року у призначенні зазначеного виду пенсії позивачу відмовлено через порушення порядку подання документів. На виконання листа Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, позивач звернувся до голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України з приводу призначення пенсії за вислугою років, проте останній листом від 24.01.2017 року відмовив позивачу в призначенні такого виду пенсії, оскільки календарна вислуга років на 30.09.2016 року складала 20 років 11 місяців та 21 день. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року зобов'язано комісію з ліквідації Державної пенітенціарної служби України подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві необхідні для призначення пенсії за вислугу років документів стосовно Позивача. В черговий раз звернувшись до Відповідача з проханням призначити пенсію за вислугою років, Позивач отримав відмову, в зв'язку з чим був вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року по вказаній адміністративній справі було відкрито провадження за участю сторін по справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим КАС України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 12 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подавав.

Відтак, суд вважає за можливе вирішити справу за умовами чинного КАС України у цьому складі місцевого загального суду у відповідності до положень ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку письмового провадження у відсутність відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що наказом Державної пеніцарної служби України № 243/ОС-16 від 30.09.2016 року полковника внутрішньої служби ОСОБА_1, заступника начальника управління - начальника внутрішньої безпеки управління внутрішньої безпеки апарату ДПтС України звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України у зв'язку із скороченням штатів відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію». Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 20 років 11 місяців 21 день, у пільговому обчисленні - 26 роки 00 місяць 20 днів. (а.с. 27).

Судом встановлено, що Позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зі зверненням, відповідно до якого просив призначити йому пенсію за вислугу років. Між тим, листом від 10.02.2017 № 3249/03/С-347 йому було повідомлено, що порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.07 № 3-1, встановлено, що заяви про призначення пенсії подаються особами через уповноважені структурні підрозділи відповідних міністерств та служб, на які покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії, документів. (а.с. 29).

В зв'язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до голови комісії з ліквідації Державної пенціарної служби із зверненням, відповідно до якого просив призначити йому пенсію за вислугу років.

Як встановлено судом, листом Державної пенітенціарної служби України від 24.01.2017 року Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки календарна вислуга років на 30 вересня 2016 року складала 20 років 11 місяців та 21 день, в зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду було скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України про зобов'язання вчинити дії та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено та зобов'язано комісію з ліквідації Державної пенітенціарної служби України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві необхідні для призначення пенсії за вислугою років документи стосовно Позивача.

На виконання вказаного судового рішення, Генеральною дирекцією кримінально-виконавчої служби України були надіслані відповідні документи до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві для призначення Позивачу пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Між тим, листом Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 07 листопада 2017 року №26693/03 у перерахунку пенсії Позивачу було відмовлено, оскільки на час звільнення 30.09.2016р. останній мав 20 років календарної вислуги в той час як за умовами ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначених у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку, в разі звільнення зі служби в період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і мають на день звільнення 22 календарних років та 6 місяців і більше (а.с. 37).

З вказаною позицією Відповідача суд не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Згідно з п.б ч.1 статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п'ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч.1 ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»).

Згідно з п.б ч.1 ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

У відповідності до п. а ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Частина 1 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України ( 254к/96-ВР ), цього Закону та інших законів України.

У відповідності до ч.3 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( 2262-12 ). При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ( 203/98-ВР ).

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку ( z0600-13 ), що затверджуються Міністерством юстиції України (ч.4 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Стаття 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до підпункту «г» пункту 3 зазначеного Порядку, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, зокрема, один місяць служби за сорок днів:

особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони;

час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

Отже, проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що право Позивача на пенсію за вислугою років не ставиться в залежність від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та беручи до уваги наявність у позивача більше ніж 22 роки 6 місяців вислуги, необхідної для призначення пенсії на підставі ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіляючи судові витрати по справі суд керується вимогами ст. 139 КАС України, а відтак на користь позивача підлягає поверненню сплачений останнім судовий збір в сумі - 640,00 грн. при подачі вказаного позову до суду.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.19 Конституції України, ст. 73, 74, 77, 241, 242, 296 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років.

Зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на пільгових умовах з 01.10.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі - 640 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду до або через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя: Осаулов А.А.

Повний текст складено 26.02.2018р.