Справа № 812/1293/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 року справа №812/1293/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д., суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року у справі №812/1293/17 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 19 червня 2017 року № 578 «Про результати проведення службового розслідування за результатами проведення перевірки» в частині притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності (пункти 1,2,8).

В обгрунтування позову зазначив, що наказ прийнято з чисельними порушеннями законодавства.

Позивач заперечує, що ним допущено порушення вимог законодавства, про які зазначено в акті службового розслідування та наказі.

Службовим розслідуванням не встановлено всіх обставин події (час, місце, суть порушення), з приводу якої призначено розслідування, осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця.

Натомість, в акті проведення службового розслідування зазначено, що умовами та причинами, які можливо сприяли заподіянню шкоди, визначено порушення поставки до військової частини та порушення порядку прийому та зберігання мазуту М-100 у підрозділі.

Разом з тим, службовим розслідуванням умови договорів поставки мазуту не досліджувалися.

Наказ не містить відомостей, які саме обов`язки ним порушені.

Також сплив строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки порушення визначені за 2015 рік.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано пункти 1, 2, 8 Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19 червня 2017 року № 578 «Про результати проведення службового розслідування за результатами проведення перевірки» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, утримання вартості втраченого майна з урахуванням кратності.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчиняв правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення, подати скаргу старшому командиру або звернутися до суду. Позивач таких дій не вчинив.

Позивач прийняв на зберігання мазут паливний марки М100 в кількості 960070 кг, тобто повинен нести повну відповідальність за його нестачу, розкрадання тощо.

Позивач сам був головою комісії по прийому мазуту, тому не має потреби встановлювати ступінь вини кожного члена комісії.

Позивач порушив свої функціональні обов`язки та був матеріально-відповідальною особою.

Таким чином, службове розслідування проведено із дотриманням вимог законодавства, відповідно, наказ, прийнятий за наслідками проведення службового розслідування, є таким, що відповідає приписам нормативно-правових актів.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині з 21.06.2002 по травень 2017 року на посадах: інженера енерго-механічного відділу військової частини; начальника енерго-механічного відділу військової частини (т. 1 а.с.16-17).

Актом приймання передавання матеріальних цінностей котельні військової частини НОМЕР_1 , затвердженим командиром військової частини 29.09.2016, передано від працівника ЗСУ ОСОБА_2 до майора ОСОБА_1 мазут наливний М-100 у кількості 960070 кг, що підтверджено підписом позивача про отримання в акті та інвентаризаційному описі матеріальних цінностей котельні військової частини.

В акті зазначено, що в результаті інвентаризації встановлено, що фактична наявність матеріальних цінностей відповідає обліковим даним, нестач та надлишків не виявлено (т. 2 а.с. 132-133).

Довідка за результатами аудиту відповідності окремих питань стану обліку та збереження окремих видів матеріальних активів військової частини НОМЕР_1 за період з 01.10.2016 по 31.03.2017 (т. 2 а.с.200-210) свідчить, що аудитом встановлено, що на виконання розпорядження Першого заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ від 17.10.2016 № 303/26/842 військовій частині належало передати до Макарівскої КЕЧ району мазут паливний М-100 за нарядом від 18.11.2016 № 303/26/587 в кількості 300 т, за нарядом від 29.11.2016 № 303/26/732 в кількості 500 т, за нарядом від 07.03.2017 № 303/26/88 в кількості 300 т.

Наряди закривались кількістю мазуту, що оприбутковано у фінансово-економічному відділенні Макарівскої КЕЧ району відповідно до актів приймання за фактично прийнятою кількістю мазуту.

Списання з обліку переданого мазуту здійснювалося у фінансово-економічній службі на підставі даних про фактичну кількість оприбуткованого мазуту. Керівництво Макарівскої КЕЧ району повідомило командування військової частини про виявлену невідповідність якості мазуту, що належало передати, вимогам ДСТУ за кількістю вмісту масової частки води відповідно паспорту від 27.10.2016 № 5265.

Під час аудиту станом на 30.05.2017 ВПК призначеною наказом командира частини від 30.05.2017 № 419 проведено суцільну інвентаризацію мазуту, який зберігався у військовій частині.

Комісією встановлено, що в нижній частині всіх резервуарів, де зберігається мазут, була підтоварна вода та бруд (осад). Комісією визначено рівень осаду, висоту наливу мазуту, його густину та масу.

Проведеним вимірюванням встановлено, що у резервуарному парку котельні військової частини зберігався топковий мазут М-100 у загальній кількості 97,76 т. За результатами аналізу проб мазуту встановлено його не відповідність вимогам ДСТУ.

Проведеними розрахунками, шляхом віднімання частки води, зазначеної у паспортах якості, визначено, що фактична кількість мазуту, що зберігається, становить 70,19 т. У фінансово-економічній службі станом на 30.05.2017 на обліку знаходилося 541,94 т мазуту. Відповідно недостача мазуту топкового марки М-100 понад похибку вимірювання становить 471,75 т на суму 3432,46 тис. грн.

Аудитом також встановлено, що відсутність належної організації внутрішнього контролю з боку командування військової частини за станом збереження та використання матеріальних активів, призвела до втрати мазуту паливного у кількості 471,75 т на загальну суму 3432,46 тис. грн.

Запропоновано у термін до 02.07.2017 з метою визначення періоду виникнення недостачі та винних посадових осіб провести розслідування і прийняти рішення щодо відшкодування недостачі мазуту топкового М-100 на загальну суму 3432,46 тис. грн.

За наказом командира військової частини від 30.01.2017 № 19 проведено службове розслідування за результатами акта перевірки наявності мазуту топкового М-100 станом на 27.01.2017 у військовій частині та акта перевірки наявності мазуту топкового М-100 станом на 30.05.2017, результати якого оформлено актом службового розслідування від 16.06.2017, затвердженим командиром військової частини (т. 2 а.с. 121-126).

Службовим розслідуванням встановлено, що станом на 01.11.2015 на обліку у військовій частині було 362930 кг мазуту М-100.

У період з 26.11.2015 по 25.12.2015 до військової частини передано згідно з накладними №№ 1164, 1196, 1202, 1233, 1139, 1182, 1186, 1194, 1203 687640 кг мазуту.

Комісія по прийому мазуту М-100 за вищевказаними накладними пояснила, що прийом мазуту здійснювався в такому порядку: автомобіль з мазутом зважувався, мазут з автомобіля відбирався на аналіз вмісту води і направлявся о лабораторії. У військовій частині мазут перевірявся практично: на спалах та на вміст хімічних домішок шляхом наливання його у воду.

Порівнявши кількість мазуту М-100 станом на 01.11.2015 (362930 кг) з виявленою нестачею згідно з актом перевірки станом на 30.05.2017 (471751 кг), можна зробити припущення, що недостача виникла під час виконання накладних №№ 1164, 1196, 1202, 1233, 1139, 1182, 1186, 1194, 1203.

Умови та причини, які можливо сприяли заподіянню шкоди - це порушення вимог поставки М100 до військової частини та порушення порядку прийому та зберігання М100 у підрозділі. Також, імовірно нестача мазуту утворилась в результаті накопичення осаду та води в резервуарах для зберігання мазуту М-100 протягом десятиліть, роботи по чищенню резервуарів не проводились тривалий час.

Запропоновано за шкоду, заподіяну державі, порушення вимог законодавства майора ОСОБА_1 притягнути до повної матеріальної відповідальності та до дисциплінарної відповідальності.

В матеріалах службового розслідування наявні документи, копії яких приєднані до матеріалів справи: акт інвентаризації мазуту наливного М-100 від 01.11.2014 (т. 2 а.с.127), протокол інвентаризаційної комісії від 01.11.2014 (а.с. 128), акт інвентаризації, проведеної з 04.11.2015 по 25.12.2015 (т. 2 а.с.129), інвентаризаційний опис від 25.11.2015 (т. 2 а.с.130-131), акт приймання-передавання матеріальних цінностей котельні військової частини від 29.09.2016 разом з інвентаризаційним описом (т. 2 а.с.132-133), акт перевірки наявності мазуту топкового М-100 станом на 27 січня 2017 року (т. 2 а.с.134-136), книга кількісно-сумового обліку (т. 2 а.с.137-140), книга № 1 обліку наявності та руху матеріальних засобів (т. 2 а.с.141-143), акт перевірки наявності мазуту топкового марки М-100 станом на 30.05.2017 (т. 2 а.с.144-145), відомість визначення кількості мазуту топкового марки М-100 при знятті залишків в котельні військової частини станом на 30.05.2017 (т. 2 а.с.146), паспорта якості мазуту від 30.05.2017 №№ 575, 576, 577 (т. 2 а.с.147-149), розрахунок кількості маси мазуту (т. 2 а.с.150), підписка (т. 2 а.с.151), інвентаризаційний опис на 30.05.2017 (т. 2 а.с.152-155), розрахунок вартості втраченого майна (т. 2 а.с.156), пояснення військовослужбовців, які опитані в ході службового розслідування (т. 2 а.с.157-168), накладні, за якими здійснювалася поставка мазуту протягом 2015 року (т. 2 а.с.169-174), наряди за якими здійснювалося відвантаження та поставка мазуту до Макарівскої КЕЧ району (т. 2 а.с.175-194).

Наказом командира військової частини від 19.06.2017 № 587 «Про результати проведення службового розслідування за результатами проведення перевірки» (т. 2 а.с.211-213) зазначено, що за результатами акта перевірки наявності мазуту топкового марки М-100 (вх. № 345 від 30.01.2017), комісія не змогла визначити відповідність мазуту топкового, який перебуває на обліку у військовій частині НОМЕР_1 . Після проведення повторної перевірки, за результатами акта перевірки наявності мазуту топкового марки М-100 (вх. № 2038 від 01.06.2017) встановлено невідповідність мазуту, який зберігається у резервуарах, вимогам ДСТУ 4058-2001, виявлено розбіжність між обліковими даними бухгалтерського обліку 541946 кг та фактичною наявністю мазуту 70195 кг, нестача 471751 кг.

Цим наказом, зокрема, за шкоду, заподіяну державі, порушення статей 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; п.п. 3.1.9, 3.1.12, 5.4.14, 10.2.5, 10.2.6, 10.3.4 наказу МО від 16.07.1997 № 300; п.п. 3.2.12 «Керівництва з роботи центрів забезпечення пальним, баз, складів пального ЗСУ», затвердженого наказом МО від 25.01.2013 № 50; вимог Положення про військову частину (функціональні обов`язки начальника енерго-механічного відділу) від 21.12.2016 № 435 дск; згідно з п. 13 Постанови Верховної Ради України № 234/95-ВР «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», оголошену наказом від 14.08.1995 № 201, притягнути до повної матеріальної відповідальності начальника енерго-механічного відділу майора ОСОБА_1 (пункт 1);

за порушення статей 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; п.п. 3.1.9, 3.1.12 наказу МО від 16.07.1997 № 300; вимог Положення про військову частину (функціональні обов`язки начальника енерго-механічного відділу) від 21.12.2016 № 435 дск на начальника енерго-механічного відділу майора ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення «Сувора догана» (пункт 2);

помічнику командира - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 здійснювати утримання вартості втраченого майна з урахуванням кратності згідно з довідкою-розрахунком у сумі 10297380,81 грн з майора ОСОБА_1 в розмірі 20% грошового забезпечення щомісячно до повного погашення (пункт 8).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, прийшов до висновку, що службовим розслідуванням не встановлено всіх обставин події - недостачі мазуту, вини позивача, якими його протиправними діями завдана шкода державі тощо, тому ці матеріали не можуть бути належним доказом правомірності притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

Як наслідок, відсутні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, а тому спірний наказ підлягає скасуванню.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних обставин.

Спірні відносини регулюються нормами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548 (далі - Статут внутрішньої служби), Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551 (далі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 за № 385/8984 (далі - Інструкція № 82), Положенням про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300 (далі - Положення № 300), Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР (далі - Положення № 243/95-ВР), Положенням про військову частину від 21.12.2016 № 435 дск (функціональні обов`язки начальника енерго-механічного відділу).

На підставі статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 58 Статуту внутрішньої служби визначено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Безпосередні обов`язки позивача визначено Положення про військову частину (т. 2 а.с.110-112).

На підставі статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (стаття 83 Дисциплінарного статуту).

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Дисциплінарного статуту).

Таким чином, наявність підстав для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності встановлюється службовим розслідуванням.

Згідно статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

За приписами статті 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

На підставі пункту 1.2 Інструкції №82 службове розслідування проводиться у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду.

Як зазначено у пункті 3 Інструкції № 82, розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

За результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити (пункт 4.1 Інструкції № 82).

Відповідно до п.п.5.1, 5.2, 5.3 Інструкції № 82 посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення.

Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування, а у випадках, передбачених пунктом 4.4 цієї Інструкції, також начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Згідно пункту 2 Положення № 243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна.

За приписами пункту 3 Положення № 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоди, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Відповідно до пункту 13 Положення № 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:

умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;

приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;

заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;

дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;

недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Згідно пункту 16 Положення № 243/95-ВР розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.

У разі виявлення недостачі майна, термін експлуатації якого на день ревізії (перевірки) чи інвентаризації закінчився, або у разі неможливості встановити час його втрати відшкодування заподіяної шкоди провадиться в розмірі 25 відсотків, а для госпрозрахункових підприємств, установ та організацій - у розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає (з урахуванням коефіцієнта кратності).

Відповідно до пункту 17 Положення № 243/95-ВР у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з пунктом 19 Положення № 243/95-ВР розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Системний аналіз вищезазначених нормативно-правових актів свідчить, що притягненню військовослужбовця до дисциплінарної та матеріальної відповідальності має передувати службове розслідування, в ході якого обов`язково має бути встановлено такі обставини, зокрема як: наявність чи відсутність події, з приводу якої призначено службове розслідування, її обставини (час, місце), наслідки; всіх винних осіб, наявність причинного зв`язку між подією та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні дії військовослужбовця, якими вчинено правопорушення та завдано шкоду; ступінь вини кожної з осіб; форму вини військовослужбовця (умисно чи з необережності); умови та причини, що сприяли правопорушенню та заподіянню шкоди; якими конкретними діями завдано шкоду; встановити час втрати майна тощо.

Всі встановлені службовим розслідуванням обставини, обов`язково мають бути зазначені в акті (висновках) службового розслідування.

Відсутність таких обставин свідчить, що їх не встановлено в ході службового розслідування.

Натомість акт службового розслідування свідчить про таке.

Недостача мазуту є наслідком розрахунку визначення кількості маси мазуту шляхом його перерахунку з мазуту неналежної якості у мазут належної якості. Внаслідок такого перерахунку 541946 кг мазуту неналежної якості, що фактично були наявні у резервуарах, перераховані у 70195 кг мазуту належної якості, нестача 471751 кг, що підтверджено розрахунком визначення кількості маси мазуту (т. 2 а.с.150).

Мазут переданий позивачу тільки 29.09.2016, що підтверджено актом приймання-передавання матеріальних цінностей котельні військової частини від 29.09.2016 разом з інвентаризаційним описом (т. 2 а.с.132-133), а вже у листопаді 2016 року Макарівською КЕЧ району встановлено невідповідність цього мазуту вимогам ДСТУ.

Тобто, за зберігання мазуту позивач був відповідальний тільки декілька місяців.

В акті службового розслідування відсутні відомості, які обов`язки начальника енерго-механічного відділу не виконав позивач, що призвело до недостачі мазуту топкового М-100.

Також в 2015 році прийом мазуту до військової частини НОМЕР_1 здійснено не особисто позивачем, а комісією. Разом з тим, форму та ступінь вини кожного з членів комісії службовим розслідуванням не встановлено.

Також не з`ясовано часу, коли відбулося погіршення якості мазуту, що призвело до його недостачі, та відображення в акті службового розслідування, що погіршення якості мазуту ймовірно сталося внаслідок порушення його прийому у 2015 році, або те, що погіршення якості сталося внаслідок накопичення осаду та води протягом десятиліть та не проведення робіт по чищенню резервуарів.

Зазначене свідчить, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності з порушенням строку, визначеного статтею 87 Дисциплінарного статуту.

Час втрати (погіршення) мазуту М-100 має суттєве значення для обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, оскільки за приписами пункту 16 Положення № 243/95-ВР, у разі неможливості встановити час втрати майна, відшкодування завданої шкоди провадиться в розмірі 25 відсотків первинної вартості майна.

Разом з тим, за даними розрахунку вартості втраченого майна (т. 2 а.с. 156) відповідачем враховано 100 відсотків вартості та майна, до якої застосована кратність. Зазначене свідчить про неправильний розрахунок відповідачем вартості втраченого мазуту.

Таким чином, як свідчать данні акту службового розслідування від 16.06.2017 року, він не містить відомості про період, коли сталася втрата мазуту, недостачу якого встановлено ревізією та службовим розслідуванням; якими саме протиправними діями (бездіяльністю) позивача спричинено втрату мазуту; форму вини позивача; причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) позивача та наслідками (недостача мазуту); чи був позивач матеріально-відповідальною особою; всіх винних осіб, що причетні до такої недостачі, а також їх ступінь вини.

Встановлення зазначених обставин є суттєвим для визначення факту вчинення саме позивачем правопорушення, форми його вини (умисна чи з необережності), як наслідок, встановлення підстав для притягнення позивача до відповідальності - дисциплінарної чи матеріальної.

Підсумовуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали службового розслідування не містять належних та достатніх доказів заподіяння позивачем прямої дійсної шкоди через його протиправну поведінку у вигляді не виконання (не належного виконання) службових обов`язків, не встановлюють вини позивача та причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди.

Тому відсутні підстави для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності та дисциплінарної відповідальності, отже наказ від 19 червня 2017 року № 578 «Про результати проведення службового розслідування за результатами проведення перевірки», є протиправним та підлягає скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, утримання вартості втраченого майна з урахуванням кратності.

Суд не приймає доводи апелянта, що позивач не оскаржував наказ протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення, оскільки ці доводи не спростовують факту відсутності доказів підстав притягнення позивача до відповідальності.

Також ж є неприйнятними доводи про порушення позивачем своїх функціональних обов`язків, що він несе повну відповідальність за нестачу прийнятого на зберігання мазуту, оскільки, як зазначалося вище, що матеріали службового розслідування не містять належних та достатніх доказів заподіяння позивачем прямої дійсної шкоди через його протиправну поведінку у вигляді не виконання (не належного виконання) службових обов`язків, не встановлюють вини позивача та причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди.

Стосовно доводів апелянта щодо неправильного визначення судом першої інстанції про не встановлення ступеню вини кожного з членів комісії, суд наголошує, що комісія діє колегіально, акти прийому були підписані не одноособово позивачем як головою комісії, а всім її складом. Той факт, що іншим членам комісії були оголошені догани не спростовує висновок суду першої інстанції про не визначення форми та ступеню вини кожного з членів комісії.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність наказу та його скасування.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року у справі №812/1293/17 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року у справі №812/1293/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 20.03.2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення

Повне судове рішення складено 20 березня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Л.В. Ястребова