Справа № 822/2733/17
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2733/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

15 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-Палас" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-Палас" до Другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування постанови ВП №48461910 від 28 березня 2016 року про стягнення виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2017 позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд-Палас" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування постанови ВП №48461910 від 28 березня 2016 року про стягнення виконавчого збору.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.12.2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що 02.04.2007 року між АКБ СР "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір №1414, у якості забезпечення виконання кредитного договору №07/68-609-4, згідно якого з урахуванням додаткових угод до нього АКБ СР "Укрсоцбанк" було передано майно, а саме : майнові права на двокімнатну квартиру №76 загальною площею 67,25 кв.м. за адресою: проспект Миру 94/1А м.Хмельницький.

Однак внаслідок не сплати ОСОБА_4 пайових внесків за вищевказану квартиру, подальше право власності залишилось за ТОВ "Гранд-Палас", яке є правонаступником ТОВ "Хмельницькбудінвест".

Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11.03.2014 року у справі №686/20945/13-ц, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області, визнано недійсним іпотечний договір №1414 укладений 02.04.2007 року між АКБ СР "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири №76 за адресою: проспект Миру 94/1А м.Хмельницький, від 12 вересня 2014 року, що знаходиться у справі, ОСОБА_3 приймає у власність (купує) вищезазначену квартиру у ТОВ "Гранд-Палас" та сплачує за неї ціну обумовлену цим договором.

Однак, рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.01.2015 року у справі №6-29293св14 скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11.03.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 19.06.2014 року, а іпотечний договір №1414 укладений 02.04.2007 року між АКБ СР "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4

Постановою державного виконавця органу ДВС управління юстиції від 14.08.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу, виконавчого напису №1070 виданого 04.08.2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 про звернення стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" на двокімнатну квартиру №76 загальною площею 67,25 кв.м. в житловому будинку за адресою: проспект Миру 94/1А м.Хмельницький.

Між ОСОБА_4 та ПАТ "Укрсоцбанк" 11.03.2016 року укладено Договір про внесення змін №5 до Договору кредиту №07/68-609-4 від 02.04.2007 року, за умовами якого змінено суму зобов'язання та строк його виконання.

Довідкою №08.206-297/3647 від 11.03.2016 року виданою начальником Хмельницького відділення №880 ПАТ "Укрсоцбанк", в якій зазначено, що заборгованість за кредитним зобов'язанням ОСОБА_4, а саме за Договором кредиту 07/68-609-4 від 02.04.2007 року - погашена.

В заяві поданій ПАТ "Укрсоцбанк" від 18.03.2016 року №08.206-297/4021, зазначено, що у зв'язку із погашенням заборгованості за Договором кредиту №07/68-609-4 від 02.04.2007 року в повному обсязі, а тому просить винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий документ, виконавчий напис приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 04.08.2015 року, який зареєстрований в реєстрі за №1070 - повернути.

Головним державним виконавцем Другого відділу ДВС міста Хмельницький ОСОБА_6 28.03.2016 року було винесено постанову про стягнення з виконавчого збору ВП48461910 з ОСОБА_3 (НОМЕР_1) в сумі 115051,12 грн.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця вчинені з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та є правомірними.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Так, відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закону), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.06.2016 року по справі №822/948/16 позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі: скасовано постанову ВП №48461910 від 28.03.2016 року про стягнення виконавчого збору.

Однак, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 року по справі №822/948/16, яка набрала законної сили, вказане рішення суду першої інстанції скасоване та відмовлено в задоволені позову в повному обсязі.

Згідно із вимогами ст. 370 КАС України - судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З вищенаведеного вбачається, що державним виконавцем в межах повноважень, наданих йому законом, правомірно вчинено дії по винесенню постанови ВП №48461910 від 28.03.2016 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова державного виконавця відповідає нормам чинного законодавства, а відповідно і підстав для задоволення вимог апеляційної скарги немає.

При цьому апеляційним судом в судовому засіданні перевірено всі доводи апеляційної скарги, однак інших обставин які б впливали на правову кваліфікацію спірних правовідносин не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої інстанції, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-Палас" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 березня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8