Справа № 820/136/18
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 березня 2018 р. № 820/136/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження за процедурою письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області
про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Матеріали позову надійшли до суду 11.01.2018р.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 30.01.2018р.

Керуючись ч.4 ст.173 КАС України та враховуючи клопотання представника відповідача про продовження строку проведення підготовчого засіданні ухвалою суду від 20.02.2018р. продовжено на 30 днів строк для проведення підготовчого провадження.

28.02.2018 року протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.03.2018р.

Позивач, ОСОБА_1, у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області вчинити певні дії, а саме в наказі №978-К від 01.12.2017 року Головного управління Держгеокадастру у Харківський області "Про звільнення ОСОБА_1" змінити дату звільнення ОСОБА_1, вказавши дату звільнення 13.12.2017 р., та формулювання підстав звільнення ОСОБА_1, вказавши "звільнена із займаної посади у порядку переведення до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, п.5.ст 36 КЗПП України, п.2. ч.1. ст. 41 Закону України "Про державну службу".

В обґрунтування позову зазначив, що звільнення позивача повинно було відбутися за інших підстав та в іншу дату, оскільки наказ від 01.12.2017 року №978-К було прийнято в період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 Крім того, зазначив, що ГУ Держгеокадастру у Харківській області при звільненні позивача було порушено ст.41 Закону України «Про державну службу». За таких підстав просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначив, що оскільки строк дії трудового договору скінчився, то позивача правомірно було звільнено на підставі ст.85 Закону України «Про державну службу» та пункту 2 ст.36 Кодексу законів про працю України. Крім того, зазначив, що позивачем не доведено, яким чином наказ від 01.12.2017 року №978-К порушує його права, свободи та законні інтереси. А вимога щодо неможливості звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності поширюється виключно на випадки звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, і не поширюється на випадки звільнення особи у зв'язку із закінченням строкового трудового договору. За таких підстав просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись положенням ст.205 КАС України та враховуючи клопотання учасників справи про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній письмовими доказами.

Суд, вивчивши доводи позову, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 13.06.2017 року №489 ОСОБА_1 з 14.06.2017 року було призначено на посаду провідного спеціаліста відділу організації, планування та аналізу інспекторської діяльності Управління з контролю за використанням охороною земель ГУ Держгеокадастру у Харківській області, тимчасово, на період відсутності основного працівника ОСОБА_3, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.10).

Отже, основним працівником за безстроковим трудовим договором є ОСОБА_3

Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 18.01.2017 року №29-К ОСОБА_3 призначено на посаду провідного спеціаліста відділу організації, планування та аналізу інспекторської діяльності Управління з контролю за використанням охороною земель ГУ Держгеокадастру у Харківській області з 19.01.2017 року (а.с.53).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 19.01.2017 року ОСОБА_3 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 19.01.2017 року по 19.07.2019 року відповідно до частини 3 ст.179 КЗпП України та статті 18 Закону України «Про відпустки». (а.с.55).

Відповідно до заяви від 17.11.2017 року, адресованої ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_3 просила надати дозвіл перервати відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та приступити до роботи з 05.12.2017 року.

17.11.2017 року ГУ Держгеокадастру у Харківській області прийнято наказ №933-К «Про вихід на роботу ОСОБА_3», яким перервано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та приступити до роботи з 05.12.2017 року на підставі заяви ОСОБА_3 від 17.11.2017 року.

У зв'язку з чим, листом від 22.11.2017 року №32-20-15,1-16034/0/19-17 ОСОБА_1 повідомлено щодо звільнення останньої із займаної посади з 04.12.2017 року, оскільки ОСОБА_3, на період відсутності якої було призначено на посаду, приступає до роботи з 05.12.2017 року. До листа було надано наказ від 17.11.2017 року №933-К «Про вихід на роботу ОСОБА_3

Даний лист було направлено позивачу засобами поштового зв'язку у спосіб направлення простої кореспонденції та засобами електронного зв'язку, оскільки відповідно до наказу від 25.10.2017 року №148-КВ ОСОБА_1 знаходилась у додатковій оплачуваній відпустці на період складання сесії НЮУ імені Ярослава Мудрого з 16.11.2017 року по 30.11.2017 року (а.с.80-82).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 01.12.2017 року №978-К ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста відділу організації, планування та аналізу інспекторської діяльності Управління з контролю за використанням охороною земель ГУ Держгеокадастру у Харківській області з 04.12.2017 року зв'язку із закінченням строку трудового договору, відповідно до ст.85 Закону України «Про державну службу» та пункту 2 ст.36 Кодексу законів про працю України.

Даний наказ було направлено позивачу засобами поштового зв'язку рекомендованою кореспонденцією за адресою місця реєстрації проживання позивача. Однак конверт з поштовим відправленням повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с.59-61).

Як з'ясовано судом, юридичною підставою для прийняття рішення про звільнення з публічної служби ОСОБА_1 суб'єкт владних повноважень визначив положення ст.85 Закону України «Про державну службу» та пункт 2 ст.36 Кодексу законів про працю України, а фактичною підставою послугувало закінчення строку трудового договору.

Перевіряючи відповідність закону зокрема, ч.3 ст.2 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) та ч.2 ст.2 КАС України (в редакції з 15.12.2017р.), юридичних та фактичних мотивів прийняття спірного наказу, суд відмічає, що правовідносини з проходження публічної служби унормовані, насамперед, приписами Закону України "Про державну службу", а у неврегульованих цим актом питаннях до згаданих відносин у субсидіарному порядку можуть бути застосовані приписи Кодексу законів про працю України у тій частині, котра не суперечить самій суті державної служби.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 83 Закону України "Про державну службу" визначено що підставою для припинення державної служби є закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону).

Згідно з п.2 ст.36 Кодексом законів про працю України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до ст. 85 Закону України "Про державну службу" у разі призначення на посаду державної служби на певний строк державний службовець звільняється з посади в останній день цього строку.

Державний службовець, призначений на посаду державної служби на період заміщення тимчасово відсутнього державного службовця, за яким зберігалася посада державної служби, звільняється з посади в останній робочий день перед днем виходу на службу тимчасово відсутнього державного службовця. У такому разі тимчасово відсутній державний службовець зобов'язаний письмово повідомити керівника державної служби не пізніш як за 14 календарних днів про свій вихід на службу.

Як вбачається з наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 01.12.2017 року №978-К ОСОБА_1 було прийнято на посаду на період відсутності основного працівника ОСОБА_3, яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Отже, строк дії даного трудового договору закінчується в останній робочий день перед днем виходу на службу тимчасово відсутнього державного службовця - ОСОБА_3.

Як було зазначено вище ОСОБА_3, на період відсутності якої було призначено на посаду провідного спеціаліста відділу організації, планування та аналізу інспекторської діяльності Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_1, приступає до роботи з 05.12.2017 року.

Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Харківській області правомірно зазначено дату звільнення ОСОБА_1 - з 04.12.2017 року.

При цьому суд зазначає, що відповідно п.2 ч.2 ст. 34 Закону України "Про державну службу" строкове призначення на посаду здійснюється у разі заміщення посади державної служби на період відсутності державного службовця, за яким відповідно до цього Закону зберігається посада державної служби.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Згідно з вимогами ст. 181 Кодексу законів про працю відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Таким чином, суд зазначає, що законодавством передбачено можливість частково використовувати працівником відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Отже, строк трудового договору працівника, що тимчасово заміщує відсутнього працівника, визначається за погодженням сторін та може бути визначений часом настання події (в даному випадку поверненням на роботу працівника з відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ), що відповідає положенням КЗпП України та Закону України «Про державну службу».

Посилання позивача, що ОСОБА_1 було звільнено з посади до закінчення строку дії строкового трудового договору, який, на думку позивача, закінчується досягненням дитини основного робітника - ОСОБА_3 трирічного віку, є помилковим, оскільки, як було зазначено вище, даний строк трудового договору, укладений з ОСОБА_1, скінчився із настанням події - повернення на роботу працівника з відпустки по догляду за дитиною.

Твердження позивача, що наказ від 01.12.2017 року №978-К про звільнення ОСОБА_1 було прийнято відповідачем з порушенням ч.3 ст.40 КЗпП в період тимчасової непрацездатності є не обґрунтованим з огляду на наступне.

Частиною 3 ст.40 КЗпП передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності поширюється виключно на випадки звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу і не поширюється на випадки звільнення особи у зв'язку із закінченням строкового трудового договору.

Посилання позивачки на пункти 17, 18 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» також є не обґрунтованим, оскільки положеннями п.п. 17, 18 даної Постанови зазначено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

В даному випадку звільнення позивача відбулось на підставі ст.85 Закону України «Про державну службу» та п.2 ст.36 Кодексом законів про працю України за закінченням строку дії строкового трудового договору.

У постанові Верховного суду України від 02.04.2014 року у справі №6-19цс14ю викладена правова позиція, що заборона звільнення з роботи в період тимчасової непрацездатності можлива лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу.

Крім того, суд зазначає, що заява позивача про звільнення її з посади в порядку переведення до Офісу великих платників податків ДФС підписана 13.12.2017 року та відправлена до ГУ Держгеокадастру у Харківській області 14.12.2017 року, що підтверджено матеріалами справи (а.с.16-18).

Лист Офісу великих платників податків ДФС №41940/7/28-10-04-03-22 щодо звільнення ОСОБА_1 відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України та відповідно до ст.41 Закону України «Про державну службу» було надіслано відповідачу 11.12.2017 року (а.с.29).

Таким чином, судом встановлено, що як обставина надходження до ГУ Держгеокадастру у Харківській області заяви позивача про звільнення, так і обставина надходження листа Офісу великих платників податків ДФС мала місце після закінчення строку трудового договору та після прийняття наказу про звільнення позивача, тобто після припинення трудових відносин з позивачем.

На підставі вищенавеленого суд дійшов висновку, що спірний наказ відповідає фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 КАС України.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241- 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України.

Суддя Старосєльцева О.В.