Справа № 815/5599/17
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 р. м. ОдесаСправа № 815/5599/17

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Танасогло Т.М., Запорожана Д.В.

при секретарі - Алексєєвій Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2017 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "100 шин+" до Одеської митниці Державної фіскальної служби, про визнання протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Одеській митниці Державної фіскальної служби, а саме: визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000037/2 від 18 жовтня 2017 року; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2017/00289.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2017 року задоволено заявлені позовні вимоги, так як товариством надано усі необхідні документи для здійснення митного контролю та митного оформлення вантажу для застосування першого методу обчислення митної вартості товару.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи, так як подані позивачем документи для здійснення митного контролю та митного оформлення вантажу не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а тому заявлена митна вартість не підтверджена документально, внаслідок чого митним органом правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товару.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 липня 2017 року між ТОВ « 100 шин+» (в особі покупця) з Компанією «Maxion jantas jant Sanayi ve Ticaret A.S» (в особі продавця) укладено зовнішньоекономічний договір № 100-MAXIONJ, відповідно до умов якого продавець відвантажує, а покупець приймає та оплачує колісні диски та комплектуючі до них, у кількості та по цінам, вказаним у Комерційному інвойсі, що є невід'ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у інвойсах. Сума контракту визначається згідно інвойсу, умови поставки визначається на умовах Інкотермс 2010 (а.с.14-16,19).

При цьому, позивач на підставі проформи № 1002R від 13 липня 2017 року, відповідно до умов укладеного договору, здійснив оплату товару, що підтверджується платіжним дорученням від 07 вересня 2017 року (а.с.17-18).

Між тим, 20 вересня 2017 року складено інвойс № 95029864 (а.с.19), яким узгоджено номенклатуру, ціну та кількість товару, а саме дисків колісних, загальною кількістю 488 штук, вартістю 31 256,00 Євро.

В свою чергу, для здійснення митного оформлення товару товариством подано до Одеської митниці ДФС електронну вантажну митну декларацію UA500030/2017/015758 від 17 жовтня 2017 року із визначеною за першим методом митною вартістю товару, у сумі 1,45 Євро за 1 кг. нетто (а.с.20-21).

В даному випадку, вказана митна декларація подана разом з пакетом супровідних документів, а саме: пакувальний лист (Packing list) № 95029864 від 20 вересня 2017 року; рахунок-проформа (Proforma invoice) № 1002 R від 13 липня 2017 року; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 95029864 від 20 вересня 2017 року; коносамент (Bill of lading) № ARKIZM від 28 вересня 2017 року; навантажувальний документ (Bordereau) № 244 від 12 жовтня 2017 року; сертифікат про проходження товару (Certificate origin) № 0016832 від 21 вересня 2017 року; банківський платіжний документ, що стосується товару Б/Н від 07 вересня 2017 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 3501 від 11 жовтня 2017 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 11 жовтня 2017 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 13 липня 2017 року; розрахунок ціни (калькуляція) № 95029864 від 20 вересня 2017 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №100-MAXIONJ від 13 липня 2017 року; договір (контракт) про перевезення № 01/12/2016/01 від 01 грудня 2016 року; копія митної декларації країни відправлення № 17350300ЕХ162206 від 21 вересня 2017 року.

Між тим, під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Внаслідок чого, Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

В свою чергу, товариством 18 жовтня 2017 року на підставі вимоги Митного органу направлено відповідний лист із своїми поясненнями (а.с.12-13).

Проте, за наслідком дослідження отриманих документів митним органом винесено картку відмову у прийняті митної декларації № UA500030/2017/00289 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 18 жовтня 2017 року № UA500030/2017/000033/2, яким митну вартість товару визначено за другорядним методом на рівні 2,17 Євро за 1 кг. нетто(а.с.24-25).

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями митного органу товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок, з яким погоджується судова колегія, про задоволення позовних вимог, так як товариством належним чином підтверджено заявлену митну вартість товару для здійснення його митного оформлення за першим методом, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1 МК України, відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Згідно ст. 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 вищезазначеної статті зазначається перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності відмови контролюючого органу у митному оформленні товару позивача та подальше коригування його митної вартості.

Так, підставою для прийняття оскаржуваних рішень митного органу стало ненадання товариством усіх належних документів для здійснення митного оформлення товару за першим методом, з чим не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

В даному випадку, з вищевказаних рішень вбачається, що до митного оформлення та на підтвердження митної вартості товарів товариством надано митному органу наступні документи: пакувальний лист (Packing list) № 95029864 від 20 вересня 2017 року; рахунок-проформа (Proforma invoice) № 1002 R від 13 липня 2017 року; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 95029864 від 20 вересня 2017 року; коносамент (Bill of lading) № ARKIZM від 28 вересня 2017 року; навантажувальний документ (Bordereau) № 244 від 12 жовтня 2017 року; сертифікат про проходження товару (Certificate origin) № 0016832 від 21 вересня 2017 року; банківський платіжний документ, що стосується товару Б/Н від 07 вересня 2017 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 3501 від 11 жовтня 2017 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 11 жовтня 2017 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 13 липня 2017 року; розрахунок ціни (калькуляція) № 95029864 від 20 вересня 2017 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №100-MAXIONJ від 13 липня 2017 року; договір (контракт) про перевезення № 01/12/2016/01 від 01 грудня 2016 року; копія митної декларації країни відправлення № 17350300ЕХ162206 від 21 вересня 2017 року.

При цьому, митним органом встановлено, що у наданих до митного оформлення документах наявні наступні розбіжності, а саме:

1) у копії митної декларації країни відправлення від 21 вересня 2017 року № 17350300ЕХ162206 міститься посилання на комерційний інвойс, номер якого відрізняється від номеру комерційного інвойсу, наданого до митного оформлення;

2) сума зазначена в рахунку-проформі від 13 липня 2017 року № 1002R та банківському платіжному документі значно більше ніж у комерційному інвойсі від 20 вересня 2017 року № 95029864.

Внаслідок чого, митним органом запропоновано товариству протягом 10 днів надати додаткові докази, якими можливо підтвердити заявлену митну вартість товару.

В свою чергу, з метою усунення виявлених недоліків товариством направлено 18 жовтня 2017 року направлено на адресу митного органу додаткові пояснення щодо факту виявлення розбіжностей.

Між тим, дослідивши зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що вони підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни товарів, не містять розбіжностей та наявних ознак підробки, а тому відповідають вимогам митного законодавства.

Колегія суддів вважає, що позивачем надано достатню кількість документації для застосування першого методу обчислення митної вартості товару.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що всупереч висновкам митного органу, в графі 44 декларації країни відправлення від 21 вересня 2017 року № 17350300ЕХ162206 не зазначено номеру комерційного інвойсу, а міститься перелік документів, необхідних для здійснення митного оформлення в Туреччині (відомості про ліцензію на експорт/номер ліцензії та ін.).

В даному випадку, вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та листом постачальника «Maxion jantas jant Sanayi ve Ticaret A.S» від 18 жовтня 2017 року (а.с.22-23, 30).

Крім того, відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту) від 13 липня 2017 року № 100-MAXIONJ, кількість та вартість товару зазначається в комерційному інвойсі, який додається до кожної конкретної поставки товару. Порядок оплати товару визначено в рахунку-проформі на кожну поставку товару.

При цьому, із зібраних матеріалів справи вбачається, що сплачена товариством передоплата за складеним рахунком-проформою є більшою від суми, зазначеної у комерційному інвойсі, у зв'язку зі зменшенням кількості поставленого товару, проте із збереженням раніше заявленої вартості останнього за кожну одиницю.

В даному випадку, основним джерелом інформації про вартість товару при здійсненні митного оформлення останнього є комерційний інвойс.

В свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів є, у тому числі: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу).

Тобто, рахунок-проформа (проформа-інвойс) може бути документом, що підтверджує митну вартість товару лише в тому випадку, якщо імпортований товар не є об'єктом купівлі-продажу.

Між тим, враховуючи, що імпортований товар є об'єктом купівлі-продажу, товариством правомірно визначено митну вартість постанвленого товару на підставі наданого комерційного інвойсу.

В даному випадку, судом першої інстанції вірно зазначено, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що витребуванню митним органом підлягають ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може вважатися підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів неможливо визначити шляхом застосування попереднього методу.

В даному випадку, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою наступних методів є протиправними.

Такої правової позиції дотримується і Верховний суд України у своїй постанові від 30 червня 2015 року, у справі 814/283/14.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2017 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Одеську митницю Державної фіскальної служби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 19 березня 2018 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Т.М. Танасогло

Д.В. Запорожан