Справа № 305/1260/17
Суддя: Бліщ О. Б.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/1260/17 р.
Провадження по справі № 2-а/305/6/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Бліщ О.Б.

з участю: секретаря судового засідання - Вербещука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 липня 2017 року інспектором ВМО №4 м/п «Рава-Руська» Львівської митниціДФС ОСОБА_3, було складено Постанову у справі про порушення митних правил №3079/20900/17 відповідно до якої, його притягнуто до відповідальності, відповідно до ч.3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн.

Підставою для винесення такої, були на його думку помилкові висновки відповідача про те, що 03.07.2017 близько 10 год. 00 хв. в зоні митного контролю МАПП «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС смугою руху «зелений коридор» заїхав автомобіль марки «Ford Galaxy» реєстраційний номер LTM 23870, яким ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки в якості водія з Республіки Польща до України.

У ході митного контролю вказаного транспортного засобу в ПІК «Інспектор» спрацювала АСАУР згідно інформації якої, 15.12.2014 громадянин ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб особистого користування на митну територію України у митному режимі «Транзит», смугою руху «зелений коридор» через п/п Солотвино-Сігету Мармацієй, Закарпатської митниці, а саме: автомобіль «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN:НОМЕР_2.

Вважає,що вказана постанова винесена без повного та належного дослідження всіх обставин справи та наданих ним доказів, а тому є незаконною та підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Вказує, що він дійсно ввіз транспортний засіб особистого користування на митну територію України в митному режимі «Транзит» смугою руху «зелений коридор», через п/п Солотвино-Сігету Мармацієй в Закарпатської митниці, а саме автомобіль «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN:НОМЕР_2. але фактично у даному транспортному засобі слідував через кордон його власник, який і ввозив автомобіль на митну територію України. На вказані обставини працівник митниці уваги не звернув, та виносячи оскаржувану постанову дані пояснення не врахував. Він не був уповноважений ввозити на митну територію України вказаний транспортний засіб, а працівник митниці безпідставно вніс відомості про нього, як про особу яка в режимі транзиту переміщувала зазначений автомобіль через державний кордон України, оскільки транспортний засіб переміщувався його власником - громадянином Чеської Республіки, який разом з ним в'їжджав на територію України. Будь-яких доручень щодо митного оформлення автомобіля марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN:НОМЕР_2 його власник йому не надав.

Крім того, 28.07.2017 ОСОБА_1 була надіслана заява на електронну пошту Львівської митниці ДФС щодо складеного протоколу, який він не визнавав, що складений з численними порушеннями, в тому числі йому не надано можливості звернутися за правовою допомогою адвоката.

Вважає, що висновки у оскаржуваній постанові не відповідають фактичним обставинам справи та в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, тому просить визнати протиправною та скасувати Постанову інспектора ВМО №4 м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС №3079/20900/17, згідно якої його притягнуто до відповідальності, відповідно до ч.3 ст. 470 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень, закривши провадження в адміністративній справі.

Позивач ОСОБА_1, повторно в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся рекомендованими листами. У відповідності до ч.3 ст. 268 КАС України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Від відповідачів Львівської митниці ДФС України надійшло заперечення на позов, в якому зазначено, що відповідачі позовні вимоги не визнають з наступних підстав. Згідно інформації спрацьованої АСАУР ПІК «Інспектор», 15.12.2014 ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб особистого користування на митну територію України у митному режимі «Транзит» смугою руху «зелений коридор» через п/п Солотвино-Сігету Мармацієй Закарпатської митниці, а саме автомобіль Марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1, який постійно зареєстрований в Чехії, VIN:НОМЕР_2. Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» цей транспортний засіб з митної території України станом на 03.07.2017 громадянином України ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режим ніж «Транзит», поміщений не був. В паспорті гр. ОСОБА_1 відсутня відмітка про його перебування на консульському обліку в консульських установах України за кордоном. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб у відповідності до вимог ст.. 460 МК Україн6и ОСОБА_1 не надав. Отже, він не доставив транспортний засіб до митного органу призначення, перевищив встановлений митним кодексом України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на десять діб. В такому випадку в діях ОСОБА_1 наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 470 КК України. Згідно інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС)Департаменту митної справи ДФС України вищевказаний транспортний засіб ввіз на митну територію України саме ОСОБА_1, а не інша особа громадянин іноземної Держави, як твердить позивач. Оскільки саме ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб на митну територію України то і обов'язок вивезення такого покладено на нього та відповідно в нього наявні документи на право користування цим транспортним засобом. Враховуючи наведене вважають позовні вимоги позивача безпідставними та просять відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали та обставини справи, зміст спірних правовідносин, суд приходить до наступного висновку.

15.12.2017 набрав чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів". Згідно п.10 Перехідних положень КАС України в редакції від 15.12.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи викладене, вказана справа розглядатиметься за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори і фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (в тому числі актів індивідуальної дії).

Згідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Судом встановлено, що відповідно до Постанови в справі про порушення митних правил №3079/20900/17 від 31 липня 2017 року, громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень.

Підставою винесення вказаної постанови слугувало те, що 03.07.2017 близько 10 год. 00 хв. в зону митного контролю МАПП "Рава-Руська" Львівської митниці ДФС смугою руху "зелений коридор" заїхав автомобіль марки «Ford Galaxy» реєстраційний номер LTM 23870, яким ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки в якості водія з Республіки Польща до України.

В ході митного контролю вказаного транспортного засобу в ПІК «Інспектор» спрацювала АСАУР згідно інформації якої 15.12.2014 громадянин ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб особистого користування на митну територію України у митному режимі «Транзит» смугою руху «зелений коридор» через п/п Солотвино-Сігету Мармацієй, Закарпатської митниці, а саме: автомобіль «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN:НОМЕР_2.

Позивач вважає вищевказану постанову незаконною, також на його думку в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, оскільки стверджує, що що він дійсно ввіз транспортний засіб особистого користування на митну територію України в митному режимі «Транзит» смугою руху «зелений коридор» через п/п Солотвино-Сігету Мармацієй в Закарпатської митниці, а саме автомобіль марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN:НОМЕР_2. але фактично у даному транспортному засобі слідував через кордон його власник, який і ввозив автомобіль на митну територію України. Він не був уповноважений ввозити на митну територію України вказаний транспортний засіб, а працівник митниці безпідставно вніс відомості про нього, як про особу яка в режимі транзиту переміщувала зазначений автомобіль через державний кордон України, оскільки транспортний засіб переміщувався його власником - громадянином Чеської Республіки, який разом з ним в'їджав на територію України. Будь-яких доручень щодо митного оформлення автомобіля марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN:НОМЕР_2 його власник йому не надав.

Однак, жодних документальних підтверджень того, що позивач не ввозив на митну територію України, та не був за кермом вказаного автомобіля, позивачем не надано.

Відповідно до ст.ст. 72-77 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування , постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Статтею 95 МК України встановлюються строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно частини 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів більше ніж на 10 днів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідачем доведено, що згідно автоматизованої системи митного оформлення Інспектор вищевказаний автомобіль з митної території України станом на 03.07.2017 громадянином України ОСОБА_1 не вивозився. В паспорті гр. ОСОБА_1 відсутня відмітка про перебування його на консульському обліку в консульських установах України за кордоном.

Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, у відповідності до вимог ст. 460 МК України ОСОБА_1 не надав.

Таким чином, ОСОБА_1 не доставив транспортний засіб до митного органу призначення, перевищив встановлений митним кодексом України строк доставки транспортного засобів, що перебувають під митним контролем,до митного органу призначення більше ніж на 10 діб.

Про те. що саме ОСОБА_1 15.12.2014 на митну територію України ввіз автомобіль марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN:НОМЕР_2 , свідчить роздруківка за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску.

Враховуючи те. що транспортний засіб було ввезено на митну територію України позивачем, обов'язок вивезення такого покладено на нього .

Таким чином, посилання позивача на відсутність в його діях проступку, не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки факт вчинення позивачем порушення митних правил, за яке спеціальними нормами права передбачена певна відповідальність зафіксований в протоколі та постанові про порушення митних правил, а також підтверджується іншими письмовими доказами, доданими відповідачем до письмового заперечення.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Представник відповідача Львівської митниці ДФС України в своєму запереченні та доданими до нього документами, як особа, на яку законодавцем покладено обов'язок доказування у даній категорії справ довів правомірність рішення, а саме Постанови про порушення ОСОБА_1 митних правил №3079/20900/17 від 31 липня 2017, та на думку суду в діях позивача присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, слід відмовити.

Згідно ст.139 КАС України судові витрати по справі слід віднести за рахунок коштів передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись статтями 2, 77, 242, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної Фіксальної Служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил залишити без задоволення.

Судові витрати віднести за рахунок коштів передбачених Державним бюджетом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.03.2018.

Суддя: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.