Справа № 804/2074/17
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 р. справа № 804/2074/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорбуд-Монтаж» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.02.2017 р., -

в с т а н о в и в:

27 березня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорбуд-Монтаж» (далі - ТОВ «Дорбуд-Монтаж») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 10.02.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив про безпідставність висновків податкового органу, викладених в акті перевірки № 117/04-36-14-09/35863273 від 23.01.2017 р., на підставі яких винесено оскаржуване рішення. На думку позивача, вказані висновки зроблені податковим органом без надання належної оцінки первинним документам бухгалтерського та податкового обліку, що надавалися до перевірки. Також, позивач вказує на відсутність у відповідача правових підстав на здійснення позапланової документальної виїзної перевірки. Зокрема, 19.12.2016 року підприємством на запит податкового органу від 20658/10/04-61-14-01 від 10.12.2016 р. були надані всі первинні документи, що доводять факт реальності та дійсності господарських взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Фулденч» за серпень 2016 року. При цьому, інших запитів на адресу позивача не надходило, вимог щодо надання письмових пояснень запит відповідача не містив. Відтак, позивач вважає, що позапланова документальна виїзна перевірка проведена відповідачем без передбачених законом підстав. Крім того, позивач не погоджується з висновками податкового органу, викладеними в акті перевірки, щодо невстановлення факту поставок та руху товарів і послуг, наданих на адресу позивача з боку ТОВ «Фулденч», через відсутність у зазначеного контрагента-постачальника необхідних умов для ведення господарської діяльності (відсутності основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів та ін.). Такі висновки відповідача, на думку позивача, суперечать принципу презумпції правомірності рішень платника податку та індивідуальної відповідальності платника податків, який не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства з боку його контрагентів. Позивач стверджує, що реальність здійснення господарських операцій з поставки товарів за договором № 18 від 01.08.2016 р. підтверджується відповідними первинними документами (податковими, видатковими та товарно-транспортними накладними на товар, журналами-ордерами, актами здачі-прийняття робіт, паспортами на продукцію, тощо). Посилаючись на зазначені обставини у їх сукупності, просить скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача № НОМЕР_1 від 10.02.2017 р. (а.с. 4-9).

Представником відповідача за довіреністю ОСОБА_1 надані заперечення проти позову, в яких зазначено, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Дорбуд-Монтаж» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, повноти нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з ТОВ «Фулденч» за період з 01.08.2016 по 31.08.2016 р.р., за результатами якої складено акт № 117/04-36-14-09/35863273 від 23.01.2017 р. В акті перевірки податковим органом зроблено висновки про завищення позивачем податку на додану вартість, віднесеного до складу податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Фулденч» на загальну суму 56 676 грн., які стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.02.2017 р. Зазначене рішення представник відповідача вважає законним, оскільки позивачем не було надано належне документальне підтвердження господарських операцій з контрагентом-постачальником товарів ТОВ «Фулденч» за період серпень 2016 року, тоді як сплачені у складі вартості товару суми податку на додану вартість віднесені позивачем до складу податкового кредиту з ПДВ відповідного податкового періоду. Також, за податковою інформацією, наданою Києво-Святошинською ДПІ ГУ ДФС у Київській області, ТОВ «Фулденч» у липні-серпні 2016 року здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, повязаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту. Встановити ланцюг постачання товару (привід УМПЗ-ІІ) від виробника до кінцевого споживача - неможливо. Також, відповідач звертає увагу на те, що загальна вага придбаного товару становить 780 кг, в той час як товарно-транспортні накладні на переміщення до пункту поставки товару, а також документи, складені за результатами робіт по навантаженню та розвантаженню товару, у ТОВ «Дорбуд-Монтаж» відсутні. Посилаючись на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 92-93).

В судовому засіданні 30 листопада 2017 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 139).

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_1 клопотань про допит свідків або проведення судових експертиз не заявила, додаткових доказів у справі не надала (а.с. 147-148).

Враховуючи, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, та за відсутності потреби у виклику свідків чи проведенні судових експертиз, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, розгляд справи завершено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Дорбуд-Монтаж» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради Дніпропетровської області 17.04.2008 р. та перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків, в тому числі, податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств.

02.12.2016 року за вих. № 20658/10/04-61-14-01 Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на адресу ТОВ «Дорбуд-Монтаж» направлено запит про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження), що стосується господарських відносин, виду обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення і обліку і звітності) із ТОВ «Фулденч» (а.с. 54-55).

На вказаний запит позивачем листом № 16/12-1 від 16.12.2016 р. на адресу відповідача надіслано копії наступних документів: журналу-ордеру, виписки банку, договорів поставки (додаткової угоди) та про надання послуг, видаткових накладних, акту прийому-передачі обладнання та звірки взаємних розрахунків (а.с. 94).

Заступником начальника управління начальником відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту на адресу в.о. начальника Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подано доповідну № 18 від 22.12.2016 р., в якій зазначено про надання платником не у повному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит від 02.12.2016 р. за вих. № 20658/10/04-61-14-01 (а.с. 123).

22.12.2016 року керівником ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 п.п.82.12 ст. 82 ПК України видано наказ № 914 «Про призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Дорбуд-Монтаж» (а.с. 47).

На підставі зазначеного наказу та направлень на перевірку, в період з 10.01.2017 по 16.01.2017 року посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Дорбуд-Монтаж» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, повноти нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з ТОВ «Фулденч» за період з 01.08.2016 р. по 31.08.2016 р., за результатами якої складено акт № 117/04-36-14-09/35863273 від 23.01.2017 р. (а.с. 10-22).

Під час проведення перевірки відповідачем на адресу ТОВ «Дорбуд-Монтаж» направлялись письмові запити № 10/14-02 від 11.01.2017 р., № 17/14-02 від 13.01.2017 р. про надання інформації та її документального підтвердження, а саме: стосовно транспортування товару від ТОВ «Фулденч» до ТОВ «Дорбуд-Монтаж» та підтвердження відповідності реалізованої продукції, про надання первинних та інших документів щодо обліку руху активів на підприємстві, а також документів дозвільного характеру та ліцензій (а.с.45-46).

На запити податкового органу позивачем на адресу відповідача за вих. № 1601/1 направлено відповідь, в якій зазначено про надання до перевірки всіх документів по взаємовідносинах з ТОВ «Фулденч» листом № 16/12-1 від 16.12.2016 р., в тому числі із запитуваних питань (а.с. 48, 51).

Згідно висновків акту перевірки, встановлено порушення ТОВ «Дорбуд-Монтаж» податкового законодавства, а саме: п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п.6 р. ІІІ, п.п. 1 п.4 р. V Порядку заповнення податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016 р., що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 56 676 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки № 117/04-36-14-09/35863273 від 23.01.2017 р., Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.02.2017 р. про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 70 845 грн. грн., в тому числі за податковим зобовязанням - на 56 676 грн., за штрафними санкціями - на 14 169 грн. (а.с. 52).

Не погодившись з рішенням податкового органу про нарахування податкових зобовязань, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Щодо доводів позивача про проведення перевірки з процедурними порушеннями, суд виходить з того, що за змістом пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Положення ст.78 Податкового кодексу України передбачають правовідносини з приводу проведення органами державної податкової служби України документальних виїзних позапланових перевірок.

Так, документальна виїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених ст.78 цього Кодексу, в т.ч. за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження а обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Судом встановлено, що підставою для видання наказу № 914 від 22.12.2016 р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки стало надання позивачем не у повному обсязі пояснень та їх документальних підтверджень на письмовий запит відповідача за вих. № 20658/10/04-61-14-01 від 02.12.2016 р., тобто, перевірку призначено з підстав, передбачених п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України.

Посадові особи позивача, будучі ознайомлені з оскаржуваним наказом на направленнями на перевірку, допустили посадових осіб контролюючого органу для проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підприємство, за результатами якої був складений акт № 117/04-36-14-09/35863273 від 23.01.2017 р. та винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.02.2017 р.

Зазначені обставини не заперечувались представником позивача.

З цього приводу суд також зазначає, що згідно позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24.12.2010 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Отже, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки. Відтак, позови, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі у задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки у вигляді прийнятих податкових повідомлень-рішень.

При цьому, сам по собі факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі та не призводить до настання негативних наслідків. Проведення відповідачем перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за дотриманням вимог податкового законодавства. Водночас, законний інтерес позивача на проведення державним контролюючим органом перевірки його діяльності з дотриманням умов, встановлених законом, захищений наділенням його правом не допустити посадових осіб контролюючого органу до перевірки. У разі ж, коли субєкт господарювання не скористався цим правом і перевірку було проведено, субєкт господарювання має право оскаржити рішення контролюючого органу, прийняте за результатами перевірки, з підстав невідповідності його закону чи компетенції органу, що проводив вказану перевірку, чим і скористався позивач у цій справі.

В даному випадку, посадові особи податкового органу були допущені позивачем до проведення позапланової виїзної перевірки, її було проведено, за її результатами складено відповідний акт та прийнято податкове повідомлення-рішення. При цьому, наказ відповідача про проведення вказаної перевірки позивачем не оскаржувався.

Отже, посилання позивача на порушення відповідачем процедури проведення перевірки як на підставу для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не приймаються судом; натомість, дослідженню в межах справи, що розглядається, підлягає законність винесення вказаного рішення та наявність або відсутність порушень, виявлених перевіркою.

Щодо суті порушень, виявлених під час перевірки по взаємовідносинам позивача з його контрагентом-постачальником ТОВ «Фулденч» за період з 01.08.2016 р. по 31.08.2016 р., суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно ст. 3 цього Закону, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст. 2 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи. На вимогу контролюючих або судових органів та своїх контрагентів підприємство, установа зобов'язані за свій рахунок зробити копії таких документів на паперовому носії. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Фізичні та юридичні особи, які беруть участь у здійсненні операцій, пов'язаних з прийомом і видачею грошових коштів, цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об'єктів майна, забезпечуються підприємством, установою, що виконує ці операції, копіями первинних документів про таку операцію. Додаткові вимоги до порядку створення первинних документів про касові і банківські операції, рух цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об'єктів майна передбачаються іншими нормативно-правовими актам.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно абз. «а» п. 198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання та виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податкут на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Отже, правомірність формування платником податку податкового кредиту визначається фактичним проведенням операцій платником податку зі своїми безпосередніми контрагентами, які оформлені належними документами.

Предметом спірних правовідносин у справі виступає обґрунтованість формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за податковими накладними, сформованими за рахунок господарських операцій, здійснених ТОВ «Дорбуд-Монтаж» з контрагентом-постачальником ТОВ «Фулденч» за серпень 2016 року.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Дорбуд-Монтаж» та ТОВ «Фулденч» було укладено договір поставки № 18 від 01.08.2016 р. та додаткову угоду від 28.09.2016 р. на постачання продукції (товару), відповідно до специфікацій. Якість товару повинна відповідати нормативно-технічній документації; підтвердженням якості є сертифікат відповідності, паспорти, які направляються разом з товаром. Товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 10 робочих днів від дня погодження сторонами заявки; умови поставки товару визначаються згідно специфікацій до договору (а.с. 38-41, 43).

До вказаного договору сторонами складено специфікацію № 1, згідно якої постачальник має поставити товар (привід УМПЗ ІІ) у кількості 12 штук загальною вартістю 340 056 грн. (у тому числі ПДВ 56 676,00 грн.); умови поставки: DDP (Дніпропетровська обл., с. Піщанка, вул. Степова 2а, 2б (а.с. 42).

Суму податку на додану вартість у розмірі 56 676 грн. за податковою накладною, сформованою ТОВ «Фулденч» за договором № 18 від 01.08.2016 р., включено ТОВ «Дорбуд-Монтаж» до складу податкового кредиту з ПДВ відповідного податкового періоду.

Позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Фулденч» до перевірки надано наступні первинні документи: податкову накладну № 226 від 30.08.2016 р., видаткову накладну № 226 від 30.08.2016 р.

Також, позивачем надано видаткову накладну № РН-0000006 від 21.10.2016 р. на постачання товару на адресу ПАТ «Укрзалізниця», філія «Південна залізниця», виробничий підрозділ «Кременчуцька дистанція електропостачання», а також товарно-транспортну накладну № 21/10 від 21.10.2016 р.

Надаючи оцінку вказаним документам, суд враховує, що згідно специфікації №1 до договору поставки №18 від 01.08.2016 р., умовами поставки товару сторонами визначено DDP (Дніпропетровська обл., с. Піщанка, вул. Степова 2а, 2б), за якими продавець несе всі ризики і витрати, повязані з транспортуванням вантажу.

Згідно додаткової угоди до договору поставки № 18 від 01.08.2016 р., місцезнаходженням ТОВ «Фулденч» є с. Тарасівка Київської області, вул. Шевченко, буд.186/1/11. Разом з цим, згідно наданої підприємством ТОВ «Дорбуд-Монтаж» товарно-транспортної накладної на реалізований товар № 21/10 від 21.10.2016 р., місцем навантаження товару зазначено м. Полтава (а.с. 73-74).

З позиції позивача вбачається, що транспортування приводів УМПЗ ІІ у кількості 12 штук відбувалось з м. Полтава, при цьому, пояснень щодо адреси навантаження товару (м. Полтава), наявності орендованого складського приміщення за адресою навантаження, підстав для відповідального зберігання товару ТОВ «Фулденч», який придбаний ТОВ «Дорбуд-Монтаж» за договором № 18 від 01.08.2016 р., позивачем не надано. Отже, в ході аналізу та співставлення даних встановлено невідповідність пункту навантаження товару (м. Полтава) місцезнаходженню ТОВ «Фулденч» та умовам поставки товару DDP (Дніпропетровська обл., с. Піщанка, вул. Степова 2а, 2б).

Також, згідно даних податкового органу, за результатами аналізу податкової звітності підприємства ТОВ «Фулденч», даних ЄРПН та інформаційних без даних ДФС України, встановлено відсутність власних або орендованих складських приміщень за вказаною адресою та необхідних трудових ресурсів, що свідчить про відсутність реальної можливості здійснення навантаження поставленого ТОВ «Фулденч» товару та подальшого переміщення до пункту поставки, зважаючи на його габаритність та вагу (780 кг).

Також, з наданого акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000126 від 21.10.2016 р., що складений ТОВ «Дорбуд-Монтаж», як замовником, та ТОВ «Союз Енерго», як виконавцем, щодо виконання робіт «транспорті послуги VW Crafter AA 7664 ОВ», неможливо встановити характер та обсяг виконаних робіт, місця проведення робіт, час виконання послуг, кількості чоловіко/годин та інших обовязкових для заповнення реквізитів (а.с. 63).

Крім того, вартість товару за договором № 18 від 01.08.2016 р. становить 340 056 грн. (28338 грн./одиниця), при цьому вартість товару, що була поставлена ТОВ «Дорбуд-Монтаж» на виробничий підрозділ «Кременчуцька дистанція електропостачання» філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», становить 333 360 грн., тобто сума придбаного товару є більшою за суму реалізованого, що свідчить про відсутність економічної мети даної господарської операції, яка має бути направлена на збільшення активів підприємства за допомогою досягнення ефекту комерційної вигоди проведеної господарської операції.

Будь-яких інших документів на підтвердження здійснення зазначених господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ «Фулденч» за серпень 2016 року позивачем до перевірки надано не було.

Статтею 44 Податкового кодексу передбачено, що у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому п. 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам органу ДПС, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за її результатами надає не надані під час перевірки документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу), такі документи повинні враховуватися контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Протягом трьох робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Зважаючи на те, що позивач під час перевірки та після її завершення мав можливість надати податковому органу будь-які документи бухгалтерського обліку, а також інші документи, які на його думку підтверджують реальність здійснення ним господарських операцій з ТОВ «Фулденч» за серпень 2016 року, але не скористався цим правом, викладене свідчить про відсутність належного документального підтвердження з боку позивача реальності здійснення господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ «Фулденч».

Суд зазначає, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Крім того, суд враховує опрацьовану Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області зібрану податкову інформацію по ТОВ «Фулденч» за липень, серпень 2016 року по декларуванню ПДВ з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками (на яку відповідач посилається в акті перевірки), відповідно до якої, ТОВ «Фулденч» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, повязаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту.

Наведені вище обставини у їх сукупності свідчать про встановлення податковим органом обставин, які прямо вказують на паперовий характер оформлення господарських відносин, реальність яких не підтверджена податковим органом, у звязку із встановленням відсутності фактичного руху активів та зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях позивача як платника податків у зв'язку з безтоварністю проведених операцій.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про правомірність висновків податкового органу щодо необґрунтованого завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень 2016 року на загальну суму 56 676 грн., викладених в акті перевірки № 117/04-36-14-09/35863273 від 23.01.2017 р.

Відповідно, підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідача № НОМЕР_1 від 10.02.2017 р. про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 70 845 грн. грн., в тому числі за податковим зобовязанням на 56 676 грн., за штрафними санкціями на 14 169 грн. - відсутні.

Керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорбуд-Монтаж» - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_3