Справа № 819/80/18
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/80/18

19 березня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. за участю секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Вигонної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратура Тернопільської області про визнання протиправними дій і зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Прокуратури Тернопільської області, у якому просить суд:

1.Визнати неправомірними дії прокуратури Тернопільської області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату, які відобразились у листі прокуратури Тернопільської області від 10.01.2018 №19-625-18.

2.Зобов'язати прокуратуру Тернопільської області видати ОСОБА_1, як особі яка вийшла на пенсію з посади прокурора Теребовлянського району для пред'явлення в Управління Пенсійного фонду з приводу перерахунку пенсії, належним чином оформлену та засвідчену довідку про розмір заробітної плати керівника Теребовлянської місцевої прокуратури станом на 01.10.2017 з урахуванням діючих умов оплати праці, звання старшого радника юстиції та стажу роботи понад 30 років, в якій вказати:

- розмір окладу керівника Теребовлянської місцевої прокуратури;

- надбавку за класний чин старшого радника юстиції;

- надбавку за вислугу років 32 роки в розмірі встановленому ч.7 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» - 45 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за класний чин передбаченої п.4 Постанови КМУ №425 що діяла на час його виходу на пенсію;

- надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, яка встановлена керівнику Теребовлянської місцевої прокуратури;

- розмір премії за вересень 2017 року у відсотках, яка встановлена керівнику Теребовлянської місцевої прокуратури наказом прокурора області;

- надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, яка встановлена керівнику Теребовлянської місцевої прокуратури;

- суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових потреб у розмірі 1/12 середньомісячної заробітної плати керівника Теребовлянської місцевої прокуратури (з урахуванням мого стажу роботи та класного чину).

3.Встановити судовий контроль за виконанням прокуратурою Тернопільської області прийнятого рішення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачу прокуратурою Тернопільської області протиправно відмовлено у наданні довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії. В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в силу ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, однак, наразі такого порядку не прийнято. Тобто, відсутні будь-які нормативні акти, роз'яснення відповідних органів державної влади щодо прирівняння посад в органах прокуратури, які ліквідовано, до посад, які передбачено чинним законодавством, щодо порядку видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсії прокурорам, зокрема, які складові заробітку включати в розрахунок, який посадовий оклад застосовувати при розрахунку, у разі ліквідації посади, з якої особа вийшла на пенсію.

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що всі ці обставини унеможливлюють надання позивачу запитуваної ним довідки, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені обґрунтування у відзиві на позов.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково, з наступних підстав та мотивів.

Суд встановив, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 25.07.1988 по 08.04.2014 та перебуває на обліку в Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області з 2005 року і отримує пенсію за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Тернопільської області з запитом на отримання публічної інформації від 13.12.2017 щодо видачі йому для пред'явлення в органи Пенсійного фонду інформації у формі довідки про розмір заробітної плати працівника прокуратури Тернопільської області, відносно посади за останнім місцем його роботи, враховуючи зміни посадових окладів та виплат за класний чин, внесені постановою Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 «Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» (аркуш справи 16-18).

Прокуратура Тернопільської області листом від 19.12.2017 повідомила ОСОБА_1, що його запит буде розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Надалі, 21.12.2017 ОСОБА_1 надіслав до прокуратури області уточнення до вищезгаданого запиту, в якому він просив надати йому для пред'явлення в Тернопільське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області довідку про заробітну плату за останнім місцем його роботи в прокуратурі Тернопільської області, з урахуванням нових схем посадових окладів відповідних категорій працівників прокуратури, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 (аркуш справи 19-25).

Листом від 10.01.2018 №19-625-18 прокуратурою області повідомлено позивача, що надати запитувану ним довідку є неможливим, оскільки на даний час посада прокурора району відсутня як у структурі органів прокуратури, так і у схемах посадових окладів працівників органів прокуратури. А також, Кабінетом Міністрів України не прийнято нормативно-правових актів, що регламентують умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, відповідно, відсутня форма довідки, яку позивач просив видати. Водночас, у вказаному листі ОСОБА_1 надано інформацію про розмір місячної заробітної плати та її складових по посадах керівника місцевої прокуратури та начальника відділу місцевої прокуратури.

Вважаючи відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі (ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII).

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч. 12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Статтею 58 Конституції України визначене правило дії законів у часі, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 64 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов'язана: здійснювати функції щодо призначення (перерахунку), забезпечення своєчасного та в повному обсязі фінансування і виплати пенсій та надання соціальних послуг.

Згідно пп. 7 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 41/26486, Управління фонду відповідно до покладених на нього завдань: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З системного аналізу вказаних норм права, суд дійшов висновку, що особи, які отримують пенсію за вислугою років згідно з Законом України «Про прокуратуру» мають право на її перерахунок органами Пенсійного фонду України на підставі поданих такими пенсіонерами документів, зокрема, щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію станом на час здійснення перерахунку.

Щодо твердження відповідача про те, що на даний час відсутня посада прокурора району у структурі органів прокуратури та у схемах посадових окладів працівників органів прокуратури, суд зазначає наступне.

Відповідач у листі відповіді від 10.01.2018 зазначив розміри посадового окладу за наявними в прокуратурі Тернопільської області посадами керівника місцевої прокуратури та начальника відділу місцевої прокуратури згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».

Крім того, відповідачем у довідці від 01.07.2016 №122 яка видана прокуратурою Тернопільської області, вказано посадовий оклад за посадою прокурора району станом на 01.12.2015 згідно з Додатком 5 до Постанови №505 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №763 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505».

Також суд вважає за доцільне зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 24.07.2014 (заява № 38677/06) у справі «Будченко проти України» зазначив, що не існування механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 39).

Тому, суд критично оцінює пояснення відповідача про неможливість надання довідки з підстав відсутності посади прокурора району в переліку посад, визначеному Законом України «Про прокуратуру», зважаючи на вищенаведену практику Європейського суду з прав людини.

Щодо тверджень представника відповідача на відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України і Міністерством праці та соціальної політики України умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, як підстави відмови у задоволенні його заяви, то суд зазначає наступне.

Так, на момент звернення позивача із заявою про надання довідки про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ втратили чинність на підставі Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року.

Згідно ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, проте на момент виникнення правовідносин, цей порядок не визначений.

Однак, суд зауважує, що відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури (як було передбачено ч. 17 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а потім - ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII) зумовлює неможливість проведення саме перерахунку пенсії, а не видачі довідки про розмір заробітної плати.

Разом із тим, станом на момент звернення позивача до прокуратури Тернопільської області із заявою про видачу довідки про заробітну плату питання такого перерахунку чинним законодавством не врегульоване, в той час як передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури повинні бути визначені Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що Кабінетом Міністрів України не вжито заходів на реалізацію наведеної норми, виходячи із приписів ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, та ст. 22, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, суд вказує, що позивач має право на отримання довідки про заробітну плату, з огляду на дію Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», оскільки у такому разі мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу.

Згідно з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Так, Конституційний Суд України сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі в органах прокуратури. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що їх служба пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей, а тому це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у наданні довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод та Європейського суду з прав людини, який визначив, що відсутність нормативно-правового акта, який би визначив розмір виплати, на яку розраховує заявник, є невиправданим втручанням.

Пунктами 4 та 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» внесено зміни до схем посадових окладів працівників органів прокуратури.

Водночас, як було зазначено вище, на час звернення позивача з заявою про надання довідки про заробітну плату з метою здійснення вказаного перерахунку пенсії, Кабінетом Міністрів України не виконано покладеного на нього обов'язку щодо визначення порядку перерахунку пенсії.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 27.05.2013 у справі «Суханов та Ільченко проти України», першим і найголовнішим правилом ст. 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в «інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

Більш того, Європейський Суд вказав, що Кабінет Міністрів України мав визначити розмір надбавки до пенсії, однак, жодного рішення з цього приводу прийнято не було.

Таким чином, у даному випадку відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені ст. 1 Першого протоколу, так як заявники мали «законне сподівання» на перерахунок пенсії.

Щодо прирівняння посад суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Єдиним нормативним документом, який регламентує структуру та умови оплати праці працівників прокуратури є Постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505. До внесення змін в дану постанову Постановою №763 від 30.09.2015 в додатку №5 була передбачене посада Прокурора району, на якій до виходу на пенсію працював позивач.

Пунктом 3 Постанови №763 від 30.09.2015 було визначено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування, крім пункту 6 змін, затверджених цією постановою, який набирає чинності з 15 грудня 2015 року. З дня набрання чинності пунктом 6 змін, затверджених цією постановою, втрачають чинність пункти 4 і 5 змін, затверджених цією постановою. Тобто, після 15 грудня 2015 року Додаток №5 (де була передбачена посада позивача) був виключений, натомість постанову КМУ від 31 травня 2012 року №505 було доповнено додатком №7. Виходячи з аналізу інших додатків які визначають схеми посадових окладів працівників Генеральної прокуратури та прокуратур областей (та прирівняних до них), суд прийшов до висновку, що посада яку обіймав до виходу на пенсію може бути прирівняна тільки до однієї із посад передбачених в додатку №7 який визначає схему посадових окладів працівників місцевих прокуратур.

При цьому слід врахувати той факт, що посада позивача (прокурор району) може бути прирівняна тільки до керівних посад визначених додатком №7 Постанови №505, а саме: прокурор місцевої прокуратури, перший заступник прокурора місцевої прокуратури, заступник прокурора місцевої прокуратури або начальник відділу чи його заступник.

Разом з тим, суд не вправі визначати конкретну назву посади до якої слід прирівняти посаду позивача, оскільки в такий спосіб суд обмежить право відповідача діяти в даному випадку на власний розсуд - обмежить дискреційні повноваження.

З аналогічних міркувань, суд не може зобов'язати відповідача зазначати в довідці про зарплату позивача для перерахунку пенсії конкретні складові чи їх розміри, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про протиправність дій щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату, а відтак, необхідність зобов'язання прокуратури Тернопільської області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату працівника прокуратури за останнім місцем його роботи в прокуратурі Тернопільської області, прирівнявши її до однієї із посад, визначених у додатку №7 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505( із змінами внесеними Постановою КМУ №763 від 30.09.2015), за всіма складовими заробітку на які нараховано та сплачено страхові внески, з яких було призначено пенсію, після змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", відповідно до діючих умов оплати праці станом на 01.10.2017.

ОСОБА_1 в своєму позові також просить встановити судовий контроль за виконанням даного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов'язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об'єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що дане рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконане, в зв'язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права. Тому, дана позовна вимога позивача не підлягає задоволенню.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії прокуратури Тернопільської області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 ( 46003, АДРЕСА_1, і.п.н. НОМЕР_1) довідки про заробітну плату, які відобразились у листі прокуратури Тернопільської області від 10.01.2018 №19-625-18.

3. Зобов'язати прокуратуру Тернопільської області (46000, м.Тернопіль, вул.Листопадова, 4, ) видати ОСОБА_1 (46003, АДРЕСА_1, і.п.н. НОМЕР_1) довідку про заробітну плату працівника прокуратури за останнім місцем його роботи в прокуратурі Тернопільської області, прирівнявши її до однієї із посад, визначених у додатку №7 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505( із змінами внесеними Постановою КМУ №763 від 30.09.2015), за всіма складовими заробітку на які нараховано та сплачено страхові внески, з яких було призначено пенсію, після змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", відповідно до діючих умов оплати праці станом на 01.10.2017.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Повернути з державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Тернопільської області (46000, м.Тернопіль, вул.Листопадова, 4, ) на користь ОСОБА_1 ( 46003, АДРЕСА_1, і.п.н. НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп. сплачений згідно квитанції №20 від 19.01.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 березня 2018 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.