Справа № 495/10632/17
Суддя: Прийомова О. Ю.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

16 березня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Маліновської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов'язання прийняти рішення та провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83, про зобов'язання прийняти рішення та провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії, просить суд: зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () прийняти рішення, яким поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 нарахування та виплату призначеної пенсії за вислугу строків служби (вислугу років) в розмірі, передбаченому чинним Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з змінами та доповненнями на момент нарахування та виплати пенсії, з урахуванням матеріалів пенсійної справи з жовтня 2017 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 19.01.1998 року, ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу строків служби (вислугу років) з 02 грудня 1997 року, відповідно до вимог ЗУ « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року. В вересні 2004 року позивач переїхав на постійне місце проживання за кордон - до Ізраїлю, у зв'язку із чим йому було припинено виплату пенсії. В 2017 році через представника по довіреності він звернувся до відповідача з проханням поновити виплату призначеної пенсії в розмірі, передбаченому ЗУ від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами та доповненнями, чинними на момент нарахування виплати пенсії, з урахуванням матеріалів пенсійної справи, однак 06.10.2017 року отримав від відповідача лист відмову.

Вказану відмову відповідача щодо поновлення та виплати пенсії позивач вважає безпідставною та незаконною, а тому і звернувся до суду з вказаним вище позовом.

Згідно до п. 3 ч.6 ст. 12 КАС Українидана справа розглядається у порядку спрощеного провадження.

Згідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін до суду не надходило.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи / у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження/, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу строків служби (за вислугу років).

У відповідності до довідки №4/1 Я-1988, виданої Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженець Одеської області, 06.09.2004 року отримав дозвіл для виїзду на постійне проживання за кордон та до паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 06.09.2004 року проставлений штамп «Постійне проживання - Д.Ізраїль».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, яка є представником за довіреністю ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про поновлення пенсії ОСОБА_1

Так, згідно листа-відповіді № 1234/Я-11 від 06.10.2017 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, зазначено, що ОСОБА_2 не є законним представником ОСОБА_1, а тому підстав для поновлення пенсії за наданою заявою немає. Отже, для поновлення пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто до головного управління ПФУ в Одеській області надати відповідну заяву та пред'явити паспорт ( або інший документ, що засвідчує особу, місце її проживання, (реєстрації) та вік), довідку АТ «Ощадбанк» або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення АТ «Ощадбанк», документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Згідно до наявних у матеріалах справи усі перелічені документи у представника позивача є у наявності.

Незважаючи на те, що матеріали справи містять і саму заяву позивача до ГУПФУ в Одеській області із нотаріальним посвідченням його підпису, скріпленим штампом «Апостіль», відповідач відмовляється поновити нарахування та виплату призначеної пенсії за вислугу строків служби (вислугу років) у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Позивачу була призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як колишньому працівнику органів внутрішніх справ.

З 01 квітня 2004 року набув чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 вказаного Закону виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року N 25-рп/2009 положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України N 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися в будь-якому разі, незалежно від місця проживання пенсіонера.

Відсутність законодавчо встановленого механізму поновлення виплати пенсії, припиненої у зв'язку з виїздом громадянина України на постійне місце проживання за кордон, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, проголошеного статтею 46 Конституції України.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Відповідно до п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Поставною Пенсійного фонду України від 30.01.2007 за № 135/13402, заява про припинення виплати пенсії у зв'язку з виїздом за

кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, про виплату

частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває

на повному державному утриманні тощо, подається пенсіонером, або

його законним представником особисто до органу, що призначає

пенсію, за місцем проживання. При цьому в заяві про виплату

частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, які перебувають

на повному державному утриманні, указується адреса одержувачів

цієї частини пенсії.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача передусім вказував на те, що у сенсі розуміння ст. 242 ЦК України, представник ОСОБА_1, який звертався до головного управління для поновлення виплати пенсії, не є його законним представником, а діє лише на підставі довіреності, що не передбачена Порядком, а тому просив у позові відмовити.

Так, у відповідності до ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

Варто зауважити, що Закон не обмежує повноваженням бути законним представником і іншу особу.

Коментованою статтею чинного законодавства уточнюється, що в новому ЦК закріплений донедавна не відомий законодавцеві інститут помічника повністю дієздатної особи, який здійснює деякі повноваження на підставі довіреності фізичної особи, а інші - на підставі відповідної норми закону. За ч. 4 ст. 78 ЦК помічник представляє особу в органах державної влади, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування та організаціях, діяльність яких пов'язана з обслуговуванням населення.

Представником є особа, яка здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах особи, яку вона представляє, з метою надання їй правової допомоги у здійсненні своїх прав та забезпечення захисту інтересів громадян та юридичних осіб, які беруть участь у процесі.

Представником у цивільному процесі може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцятирічного віку, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді.

Наука цивільного процесуального права, залежно від підстав виникнення процесуального представництва, виділяє: 1) добровільне представництво, для виникнення якого потрібне волевиявлення особи, яку представляють; 2) законне представництво, виникнення якого не пов'язане з отриманням дозволу особи, яку представляють.

Добровільне представництво виникає на підставі цивільно-правового договору доручення, за яким одна сторона (особа, яку представляють) доручає іншій особі (представнику) ведення справи у суді, а представник бере на себе ці обов'язки.

У більшості випадків добровільне представництво здійснюють адвокати, юрисконсульти та інші штатні працівники організацій - у справах цих організацій; один із співучасників за дорученням інших співучасників (ч. З ст. 32 ЦПК).

Законне представництво виникає на підставі закону, адміністративного чи судового акта за наявності таких юридичних фактів: спорідненість, усиновлення, встановлення опіки чи піклування тощо.

Питання про законних представників урегульовано у ст. 39 ЦПК. Зокрема, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді, відповідно, їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом; неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, - відповідно, їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом

Повноваження представників осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю фізичної особи; довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи має бути посвідчена або нотаріально, або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Враховуючи усе вищевикладене, а саме, те що закон чітко не обмежує поняття законний представник лише списком осіб, що входять до ч.1 та 2 ст. 242 ЦК України, а визначає, що і інша особа, у випадках, встановлених законом може бути законним представником, а також, з урахуванням того, що чинне законодавства передбачає добровільне представництво з уповноваженням представників на підставі відповідних довіреностей, суд приходить до висновку, що представником відповідача не спростовані обставини, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги всупереч ч.2 ст. 77 КАС України , у якій зазначається, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов'язання прийняти рішення та провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,12,14,25,77,122,139,295 КАС України, п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Поставною Пенсійного фонду України від 30.01.2007 за № 135/13402,суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов'язання прийняти рішення та провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії - задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () прийняти рішення, яким поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 нарахування та виплату призначеної пенсії за вислугу строків служби (вислугу років) в розмірі, передбаченому чинним Законом України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з змінами та доповненнями на момент нарахування та виплати пенсії, з урахуванням матеріалів пенсійної справи з жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до ст. 295 КАС України подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: