Справа № 826/2688/18
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

12 березня 2018 року м. Київ № 826/2688/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доКиївської міської ради
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати нечинним Рішення Київської міської ради 4-ї сесії 7-го скликання №39/1942 від 24.09.2015.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2018 позовну заяву залишено без руху в зв'язку з, в тому числі, пропуском строку звернення до суду та запропоновано позивачу подати заяву про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням причин неможливості дізнатись про оскаржуване рішення починаючи з жовтня 2015 року, з урахуванням того, що оскаржуване рішення опубліковано в газеті Хрещатик, 2015, 10, № 141ю.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка вмотивована тим, що: 1) одразу після звільнення з посади Голови ліквідаційної комісії ПАТ «СУППР» (01.07.2015) позивач був вимушений виїхати в АР Крим; 2) про існування газети «Хрещатик» позивачу нічого не відомо; 3) на сьогоднішній день позивач вимушений влаштуватись на роботу до школи вчителем в м. Алушта.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до п.10 ч.1 розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства (в редакції від 15.12.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна за змістом норма міститься в ч.2 ст.99 КАС України (в редакції станом на 24.09.2015 - дату прийняття оскаржуваного рішення Київської міської ради).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить вказана позиція Суду, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Подібний за змістом висновок наведено Європейським Судом з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), згідно якої право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...".

Як встановлено судом та було зазначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, оскаржуване Рішення Київської міської ради опубліковано в жовтні 2015 в газеті Хрещатик, 2015, 10, № 141.

Виходячи із наведеного, позивач ще в жовтні 2015 мав змогу дізнатись (повинен був дізнатись) про оскаржуване рішення та, як наслідок, мав змогу звернутись до суду у строк, визначений процесуальним законом - до травня 2016 року, в той час як даний позов подано лише в лютому 2018 року.

Посилання позивача на те, що одразу після звільнення з посади Голови ліквідаційної комісії ПАТ «СУППР» (01.07.2015) він був вимушений виїхати в АР Крим, судом відхиляються, адже позивачем не надано доказів виїзду та перебування в АР Крим протягом липня 2015 - січня 2018.

Посилання позивача на те, що про газету «Хрещатик» йому нічого невідомо, судом відхиляються, адже Київська міська рада не зобов'язана повідомляти третіх осіб особисто про прийняті нею рішення, окрім як шляхом їх офіційного опублікування в газеті «Хрещатик».

Посилання позивача на те, що на сьогоднішній день він вимушений влаштуватись на роботу до школи вчителем в м. Алушта, судом відхиляються, адже дана обставина жодним чином не свідчити на користь неможливості дізнатись про оскаржуване рішення протягом жовтня 2015 - січня 2018 року.

За змістом ч.2 ст.123 КАС України, якщо вказані особою в заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із цим позовом позивачем до суду не надано, у зв'язку з чим позов у цій справі належить повернути.

Керуючись статтями 122, 123, 248 Кодексу адміністративного судочинства, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повенути.

2. Ухвалу про повернення позовної заяви разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович