Справа № 824/856/17-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про поновлення пропущеного строку

02 березня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/856/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Григораша В.О.,

суддів Боднарюка О.В., Левицького В.К.,

за участю:

секретаря судового засідання Козак В.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача-1 Мельник М.І.;

представника відповідача-2 Мельник М.І., Марусяка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 (позивач) до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (відповідач-1), Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області (відповідач-2) про визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_4 просила: 1) визнати нечинним свідоцтво про хворобу №1236 від 01.08.2016 року №1111 про придатність до військової служби з виключенням з військового обліку майора цивільного захисту ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, видане Державною службою України з надзвичайних ситуацій; 2) зобов'язати Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області змінити дату та формулювання параграфу 1 наказу №167 від 02.08.2016 року про звільнення ОСОБА_5 з діючого на наступне: виключити з кадрів ДСНС України в Чернівецькій області з 01.08.2016 року у зв'язку з смертю майора служби цивільного захисту ОСОБА_5, провідного інспектора відділу державного нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту Управління за п. 187 ч. 2 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу. Підстава: свідоцтво про смерть серії І-МИ№165194 від 04.08.2016 року; 3) зобов'язати Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області видати позивачу заповнений належним чином, згідно чинного законодавства, оригінал трудової книжки ОСОБА_5 з усіма записами його професійної діяльності з урахуванням внесених змін щодо підстав та дати виключення з кадрів ДСНС України в Чернівецькій області.

Також, в позовній заяві позивач просив суд поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх законних прав та інтересів з даним позовом.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що не міг звернутися своєчасно за захистом своїх законних прав та інтересів, як спадкоємець та правонаступник померлого чоловіка, оскільки після його смерті, була тривалий час в шоковому стані. Раптова смерть близької людини на довгий час виключила позивача з правильного та активного сприйняття оточуючої реальності, позбавила можливості жити повноцінним життям, радіти кожному дню, мріяти про дітей, світле майбутнє щасливого подружжя. З часом, заспокоївшись, позивач почала розуміти, що наслідками смерті чоловіка стали для позивача не тільки його фізична відсутність, а й відсутність моральної та матеріальної підтримки, можливість будувати повноцінну сім'ю.

Звільнення ОСОБА_5 з вказаних в наказі підстав порушило його та позивача, як спадкоємця та процесуального правонаступника, матеріальні права, що виражається в неотриманні позивачем належних компенсаційних виплат, які належали до виплат при виключенні його із списку у зв'язку із смертю.

Зазначений факт змусив позивача в жовтні 2017 року звернутися з письмовою заявою до відповідача про зміну формулювання в наказі підстав та дати звільнення ОСОБА_5

Листом від 13.10.2017 року за вих.№08/4787 позивачу було в цьому відмовлено. У відмові відповідач зазначив, що фактично підставою для звільнення ОСОБА_5 була реальна неможливість виконувати за станом здоров'я службові обов'язки на займаній посаді через тривале перебування на лікуванні (з січня 2016 року) та відсутність можливості переведення по службі на іншу посаду з урахуванням стану здоров'я.

У зв'язку з вказаним, позивач вважає пропущені з поважних причин строки звернення до суду з оскарженням формулювання та дати наказу про звільнення.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 29.11.2017 року розгляд вказаного клопотання вирішено провести у судовому засіданні за участю сторін по справі.

Крім того, від відповідачів на адресу суду надійшли клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду, які є аналогічні за своїм змістом.

В обґрунтування поданих клопотань, відповідачі зазначили, що позивач знала про важкий хворобливий стан чоловіка, який хворів з 2012 року і це не могло бути для неї несподіванкою, разом з тим, вона в шестимісячний термін повинна була з'явитися до нотаріуса про надання заяви про прийняття спадщини. Вважають, що строк звернення позивача до суду слід рахувати з серпня 2016 року.

Також відповідач-2 зазначив, що позивач своїм підписом в особовій справі від 16.08.2016 року про отримання трудової книжки, підтверджує той факт, що йому було відомо, як про причини звільнення ОСОБА_5 так і про запис у трудовій книжці, а тому саме з цієї дати почався перебіг шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідач - 1 вказував на те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду, як до адміністративних правовідносин щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Також відповідачі зазначили, що у позовній заяві позивач вказує на перебування в шокованому стані, однак, як свідчить інформаційна довідка, видана начальником юридичного сектору Управління Марусяком М.В. від 10.08.2017 року на ім'я начальника Управління, позивач неодноразово звертався до Управління щодо питання подальшого проживання в службовій квартирі та надання дозволу на переобладнання квартири, що на їх думку, підтверджує той факт, що позивач чудово усвідомлював свої дії, а тому пропустив строк звернення до суду з неповажних причин.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та заперечував проти задоволення клопотання відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду.

Представники відповідачів в судовому засіданні підтримали клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та заперечували проти задоволення клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Розглянувши клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду та клопотання відповідачів про залишення позовної зави без розгляду, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

Статтею 99 КАС України №2477, в редакції чинній на момент звернення до суду, встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. За загальним правилом, згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій щодо захисту своїх прав, свобод та інтересів. Інститут строків звернення до суду в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Згідно частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-ІV визначено, що суди при розгляді справ застосовують практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім цього, згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Варто зазначити, що початок перебігу строку звернення до суду визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права. Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Судом встановлено, що спірні правовідносини стосуються проходження публічної служби (трудових відносин) ОСОБА_5, який помер 03.08.2016 року. Зокрема позивач, як дружина ОСОБА_5 не погоджується з наказом №167 від 02.08.2016 року "Про звільнення ОСОБА_5" в частині дати та підстав його прийняття, свідоцтвом про хворобу №1236 від 01.08.2016 року №1111 на підставі якого прийнято наказ №167 від 02.08.2016 року.

16.08.2016 року позивач отримала трудову книжку ОСОБА_5, про що розписалась в особовій справі (а.с. 100).

17.07.2017 року відповідачем на запит позивача від 06.07.2017 року №07, надіслано на її адресу запитувані документи, а саме: копію послужного списку; витяг з наказу №167 від 02.08.2016 року; копію свідоцтва про хворобу №1236; довідку про доходи; копію посадової інструкції провідного інспектора відділу державного нагляду, контролю та ліцензування Управління ДСНС України у Чернівецькій області; службову характеристику; копію титульної сторінки особової справи ОСОБА_5 з відміткою про отримання трудової книжки (а.с.137).

02.10.2017 року, дізнавшись з отриманих документів про порушення своїх прав, позивач звернулась з письмовою заявою до відповідача про зміну формулювання параграфу 1 наказу №167 від 02.08.2016 року про звільнення ОСОБА_5 (а.с.31).

Листом від 13.10.2017 року №08/4787 позивача повідомили про відсутність підстав для задоволення клопотання щодо викладення в запропонованій редакції наказу про звільнення громадянина ОСОБА_5 (а.с.32).

З наведеного слідує, що в період з 16.08.2016 року до 17.07.2017 року у позивача були відсутні документи на підставі яких відповідачами прийнято оскаржувані рішення, отже і у вказаний період позивач не міг знати про можливе порушення його прав оскаржуваними рішеннями. Доказів зворотного представниками відповідачів не надано.

Отже, у даному випадку обчислення строків звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом починається саме з 17.07.2017 року, з дня отримання та ознайомлення позивачем з документами, які, на думку позивача, порушують її права за захистом яких звернулась до адміністративного суду.

Суд критично оцінює твердження відповідача -1 про те, що до вказаних спірних правовідносин слід застосовувати місячний строк, як до адміністративних правовідносин щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Так, з матеріалів справи встановлено, що позивач не перебувала у трудових відносинах з відповідачем та не проходила публічну службу у відповідача, а тому, у даних спірних правовідносинах необхідно застосовувати шестимісячний строк встановлений КАС України для звернення позивача до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Таким чином, перебіг шестимісячного строку на звернення до адміністративного суду з даним позовом починається з 17.07.2017 року, коли позивач отримав від відповідача запитувані документи, з яких дізнався про порушення його прав та закінчується 17.01.2018 року.

Враховуючи те, що позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з даним позовом 13.11.2017 року, суд приходить до висновку про те, позов подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 99 КАС України №2477.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом належить до задоволення, оскільки вказані ним обставини відноситься до таких, що унеможливлювали або ускладнювали можливість його звернення до адміністративного суду в межах встановленого законодавством строку. Водночас, з врахуванням наведеного вище, суд вважає, що клопотання відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 121, 158-160, 165, 167, 261 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_4 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_4 до адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій та Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області про визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити дії.

3. У задоволенні клопотання представників відповідачів - Державної служби України з надзвичайних ситуацій та Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області про визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити дії, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Головуючий суддя В.О. Григораш

Судді О.В. Боднарюк

В.К. Левицький

Ухвалу в повному обсязі складено 12 березня 2018 р.