Справа № 2а-3361/12/2670
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 березня 2018 року

Київ

справа №2а-3361/12/2670

адміністративне провадження №К/9901/15974/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Хохуляка В.В., перевіривши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 у справі №2а-3361/12/2670 за позовом Приватного підприємства «Дубекспо» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Дубекспо» звернулося до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017, заяву Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2012 за нововиявленими обставинами в адміністративній справі № 2а-3361/12/2670 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 05.02.2018 звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15.02.2018 касаційну скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв'язку з тим, що касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження без обґрунтованої заяви про поновлення такого строку та належних доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до касаційного суду з скаргою у строк визначений законом, та статті 330 Кодексу, оскільки до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору у розмірі визначеному законом, та надано заявнику строк на усунення недоліків терміном у десять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Вказану ухвалу Верховного Суду було вручено представнику відповідача 22.02.2018, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення №123.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15.02.2018 відповідачем, в межах встановленого строку, на адресу суду направлено заяву про усунення недоліків, в якій крім іншого, заявником порушено питання про відстрочення сплати судового збору та/або продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги, які мотивовані неможливістю сплати судового збору у даній справі, оскільки платежі за платіжними дорученнями відповідача не проводяться, у зв'язку з призупиненням проведенням платежів за платіжними дорученнями за всіма кодами програмної класифікації (крім захищених видатків) до проведення безспірного списання.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України, які кореспондуються з приписами частини першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На підтвердження фактів, викладених у вказаному клопотанні, заявником надано копію довідки Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 03.03.2018 про зупинення проведення платежів за всіма кодами програмної класифікації крім захищених видатків починаючи з 25.01.2018.

Втім, податковим органом не надано жодних доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій з метою отримання суми грошових коштів необхідної для сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, наприклад, звернення до органу казначейської служби з обґрунтуванням необхідності касаційного оскарження судових рішень у справі №2а-3361/12/2670 та отримання відповідного фінансування.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Податковим органом не надано жодних доказів які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору у даній справі фінансування з Державного бюджету України.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що наведені податковим органом обставини (призупинення проведення платежів) не є підставою для звільнення, відстрочення/ розстрочення від сплати судового збору у даній справі.

Також, суд зазначає, що у заявника було достатньо часу для сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, а тому наведенні обставини не можуть бути підставою для систематичного продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги та зловживання процесуальними правами.

Таким чином, клопотання податкового органу про відстрочення сплати судового збору та/або продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

На момент постановлення Верховним Судом даної ухвали, на адресу суду від заявника касаційної скарги не надходив документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За змістом частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві не виконано вимоги ухвали щодо надання документа про сплату судового збору, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 248, 332, 355, 359 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про відстрочення сплати судового збору та/або продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги у справі №2а-3361/12/2670.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 у справі №2а-3361/12/2670 за позовом Приватного підприємства «Дубекспо» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В.В. Хохуляк