Справа № 823/1392/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1392/17 Суддя (судді) першої інстанції: О.А. Рідзель
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.

Костюк Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Жашківське відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати наказ відповідача від 19.08.2017 року № 2205 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Жашківського ВП ГУНП в Черкаській області та УКР ГУНА, а також наказ від 22.08.2017 року №225 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції;

- поновити позивача на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2017 року скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що в зв'язку з тим, що 19.06.2015 року до ГУНП надійшла інформація про те, що прокуратурою Черкаської області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 за фактом незаконного виготовлення збуту наркотичних засобів та психотропних речовин посадовими особами Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП, на підставі наказу № 1602 від 20.06.2017 «Про призначення та проведення службового розслідування і відсторонення від виконання службових обов'язків окремих поліцейських Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП», з метою повного, всебічного та об'єктивного дослідження усіх обставин події, керуючись п.п.2.2.2, 2.6, 4.2, 7.1 та 7.2 Інструкції «Про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 № 230, ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 17 Дисциплінарного статуту ОВС, призначено службове розслідування за фактом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення поліцейськими Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП кримінального правопорушення.

За наслідками проведеного службового розслідування за фактом вчинення протиправних дій працівниками Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП складено висновок від 17.08.2017, затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Черкаській області полковником поліції Лютим В.В.

Так, у вказаному висновку зазначено, що 19.06.2017 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що прокуратурою Черкаської області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 за фактом незаконного виготовлення збуту наркотичних засобів та психотропних речовин посадовими особами Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП.

Досудовим розслідуванням встановлено, що заступник начальника Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП майор поліції ОСОБА_5 та оперуповноважений сектору кримінальної поліції Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП капітан поліції ОСОБА_3 з метою отримання неправомірної вигоди створили групу, яка здійснює виготовлення, збут наркотичних засобів і психотропних речовин на території Черкаської області. До виготовлення наркотичних засобів і психотропних речовин, майор поліції ОСОБА_5 та капітан поліції ОСОБА_3 залучили ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які частину отриманих коштів, після реалізації наркотичних засобів та психотропних речовин передавали вищевказаним особам.

На час проведення службового розслідування капітану поліції ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до функціональних обов'язків на позивача покладено функції оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Жашківського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області.

Комісією в ході проведення службового розслідування перевірено службову діяльність Жашківського відділення поліції, зокрема службову діяльність ОСОБА_3 та виявлено ряд грубих порушень вимог чинного законодавства, а саме: при спілкуванні працівників ГУНП з гр. ОСОБА_6 останній вказав, що у квітні-травні 2017 року (точної дати не пам'ятає) він звертався за допомогою до капітана поліції ОСОБА_3 з приводу крадіжки мобільного телефону у його сина ОСОБА_10 у приміщенні загальноосвітньої школи № 1 м. Жашків.

Згідно довідки Жашківського відділення поліції № 2140/51/01-17 від 07.07.2017 в період часу з 01.01.2017 року по 07.07.2017 року жодних заяв та повідомлень від громадян, у тому числі ОСОБА_6, з приводу крадіжки мобільного телефону до зазначеного підрозділу поліції не надходило та не реєструвалось, що вказує на порушення позивачем вимог п. 5 Розділу 2 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 року № 1377.

Лише 07.07.2017 року після втручання працівників ГУНП вказане повідомлення було зареєстровано до ЄО Жашківського ВП ГУНП за № 1822. Тобто, позивач допустив грубе порушення діючого законодавства, що виразилось в укритті кримінального правопорушення.

В рамках службового розслідування проведено аналіз діяльності Жашківського ВП ГУНП щодо протидії кримінальним правопорушенням на території її обслуговування. Перевіркою виявлено, що стан розслідуванням тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень залишається на незадовільному рівні. Оскільки штатна чисельність підрозділу становить 4 особи, з яких 2 укомплектовано, ОСОБА_3, як працівник кримінальної поліції має пряме відношення до таких результатів діяльності сектору.

За результатами першого півріччя поточного року відмічається зростання кількості вчинених кримінальних правопорушень майнового характеру, які скоєні на території обслуговування Жашківського ВП ГУНП. Поряд з цим, працівниками кримінальної поліції Жашківського ВП ГУНП упродовж першого півріччя 2017 року розкрито лише 1 крадіжку з житла громадян, а робота щодо розкриття грабежів та шахрайств взагалі не проводилась, внаслідок чого по жодному з них особи не встановлені, як у поточному, так і в минулому році.

Незадовільно організовано роботу з документування збуту наркотичних засобів, внаслідок чого упродовж як поточного, так і минулого років не виявлено жодного такого кримінального правопорушення.

Така ситуація склалася внаслідок безвідповідального ставлення до своїх функціональних обов'язків та непрофесійних дій ОСОБА_11

В результаті того, що позивачем проігноровано виконання доручень ГУНП від 20.04.2015 № 2231/03/14/14-2017, від 25.04.2017 № 2286/03/14/14-2017, від 12.05.2017 № 2516/03/14/23-2017, від 19.05.2017 №2686/03/14/23-2017, у поточному році ним не залучався до співпраці негласний апарат, не проводилась робота по заведенню справ оперативного обліку, у тому числі і відносно осіб, які готують вчинення кримінальних правопорушень, відсутня взаємодія з підрозділами УОС та УОТЗ ГУНП.

Також працівниками кримінальної поліції Жашківського ВП ГУНП у поточному році до слідчих підрозділів направлено лише 3 ініціативних рапорти на доведення НСРД по тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, що вказує на низький рівень оперативної роботи поліцейських. В тому числі і ОСОБА_3, який самоусунувся від виконання своїх службових обов'язків та у відповідності до ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992 року, не здійснював дій з метою розкриття злочинів. Хоча постійно мав доступ до здійснення оперативно розшукової діяльність.

Під час проведення службового розслідування позивач скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України та від надання будь-яких пояснень відмовився.

За наслідками проведеного службового розслідування підтверджено факт грубого порушення службової дисципліни і законності, порушення вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» щодо професійного виконання службових обов'язків поліцейським, що виразилось у порушенні вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, щодо забезпечення негайної реєстрації повідомлень громадян про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій до ЄО, ігнорування вимог керівництва ГУНП та НПУ щодо організації роботи кримінальної поліції, зокрема щодо оперативно-розшукової роботи, невжиття усіх необхідних заходів для забезпечення правопорядку на території обслуговування Жашкінського ВП ГУНП, протидії кримінальним та іншим правопорушенням і загальної стабілізації криміногенної ситуації в районі, за що наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 19.08.2017 № 2205 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Також, наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 22.08.2017 № 225 о/с капітана поліції ОСОБА_3 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ) звільнено зі служби в поліції.

В подальшому, дізнавшись про тимчасову непрацездатність позивача під час прийняття наказу від 22.08.2017 № 225 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції, відповідач прийняв наказ від 19.12.2017 № 361 о/с, яким внесено зміни щодо дати звільнення зі служби ОСОБА_3

Однак, позивач вважаючи оскаржувані накази, якими останнього звільнено зі служби в поліції протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття оскаржуваних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, оскаржувані накази є правомірними, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-IV.

Згідно ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно зі ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Приписами ст. 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Так, згідно п.п. 6, 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, звільнення з органів внутрішніх справ.

У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Під час апеляційного розгляду справи, колегією суддів було встановлено, що ОСОБА_3 було звільнено зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни і законності, порушення вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII щодо професійного виконання службових обов'язків поліцейським, що виразилось у порушенні вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, щодо забезпечення негайної реєстрації повідомлень громадян про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій до ЄО, ігнорування вимог керівництва ГУНП та НПУ щодо організації роботи кримінальної поліції, зокрема щодо оперативно-розшукової роботи, невжиття усіх необхідних заходів для забезпечення правопорядку на території обслуговування Жашкінського ВП ГУНП, протидії кримінальним та іншим правопорушенням і загальної стабілізації криміногенної ситуації в районі.

Порушення службової дисципліни зі сторони позивача підтверджено доказами та не спростовано самим позивачем.

На підставі статті 13 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Вирішення питання щодо виду застосованого дисциплінарного стягнення є переважним правом керівника, який наділений правом накладання дисциплінарних стягнень.

Зазначені в матеріалах службового розслідування дії позивача є несумісними з проходженням служби в поліції, суперечать змісту Присяги працівника Національної поліції України, оскільки підривають довіру громадян як до працівників поліції, так і до органів поліції в цілому, принижують їх авторитет.

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Вищого адміністративного суду України від 15.10.2013 року К/800/16508/13 та від 28.08.2014 року К/800/66697/13.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Пунктом 2.1 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року № 230 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Верховний Суд України в постанові від 29.09.2015 року у справі №21-1288а15висловив позиції про те, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Статті 16 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Суд першої інстанції вірно вказав, що на осіб рядового і начальницького складу за вчинення порушень службової дисципліни наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади видається з дотриманням строків, передбачених статтею 16 Дисциплінарного статуту, у тому числі й щодо осіб, які тимчасово непрацездатні. Подальше виконання такого наказу відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту здійснюється після прибуття їх до місця проходження служби.

Колегією суддів встановлено, що позивач згідно листка непрацездатності Серії АДА № 922491 та довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС № 20 у період з 01.08.2017 року по 29.08.2017 року був тимчасово непрацездатним.

Наказ відповідача № 225 о/с про звільнення позивача з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Жашківського відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ) було видано 22.08.2017 року, тобто у період тимчасової непрацездатності.

Однак, саме після надання позивачем відповідних довідок та встановлення тимчасової непрацездатності ОСОБА_3 у період з 01.08.2017 року по 29.08.2017 року, Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області скасовано пункт наказу № 225 о/с від 22.08.2017 року в частині звільнення позивача зі служби та 19.12.2017 року відповідним наказом № 361 о/с ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач будучи не обізнаним щодо обставини тимчасової непрацездатності позивача у період з 01.08.2017 року по 29.08.2017 року прийняв наказ про звільнення зі служби в поліції від 22.08.2017 року № 225 о/с, проте дізнавшись про дану обставину відповідач привів вищевказаний наказ у відповідність зі статтею 18 Дисциплінарного статуту.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час прийняття оскаржуваних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому позов задоволенню не підлягає.

Доводи і посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

Л.О.Костюк

Повний текст постанови виготовлено 14 березня 2018 року.

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Глущенко Я.Б.

Костюк Л.О.