Справа № 826/11345/16
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Міністерства аграрної політики та продовольства України до Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 49740474, -

В С Т А Н О В И В:

Міністерство аграрної політики та продовольства України звернулося до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка М.В. про накладення штрафу від 5 липня 2016 року ВП № 49740474.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Борейка М.В. від 25 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження №49740474 з виконання виконавчого листа № 826/8483/15 виданого 28 жовтня 2015 року Київським апеляційним адміністративним судом та надано Міністерству аграрної політики та продовольства України строк для добровільного виконання рішення суду - сім днів з моменту винесення (отримання) постанови.

У зв'язку з невиконанням рішення суду постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Борейка М.В. від 31 березня 2016 року ВП № 49740474 накладено на Міністерство аграрної політики та продовольства України штраф у розмірі 680 грн.

Повторно, у зв'язку з невиконанням рішення суду, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Борейка М.В. від 5 липня 2016 року ВП № 49740474 накладено на Міністерство аграрної політики та продовольства України штраф за невиконання рішення суду у розмірі 1 360 грн.

Приймаючи рішення про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується невиконання боржником рішення суду в установлений державним виконавцем строк, у зв'язку з цим державний виконавець обґрунтовано наклав на нього штраф у розмірі 1 360 грн.

Колегія суддів, проаналізувавши матеріали справи, зазначає наступне.

Як встановлено частинами першою та другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону, виконанню державною виконавчою службою підлягають виконавчі документи, в тому числі і виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Положеннями частини першої та абзацу 2 частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Як встановлено колегією суддів, в установлений державним виконавцем строк боржником рішення суду не виконано.

Однак, 05 лютого 2016 року Міністерство аграрної політики та продовольства України звернулося до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва із поданням про встановлення способу і порядку виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2015 року у справі № 826/8483/15 та про зупинення виконавчого провадження № 49740474 до винесення Окружним адміністративним судом міста Києва ухвали за результатами розгляду подання про встановлення способу та порядку виконання постанови від 31 липня 2015 року у справі № 826/8483/15.

Відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства У країни (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Аналогічна норма міститься у пункті 1 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження може бути зупинено у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Як зазначає Міністерство аграрної політики та продовольства України, розгляд інформації та затвердження остаточних обсягів компенсації витрат з садівництва, витрат з придбання обладнання, механізмів і техніки, понесених суб'єктом господарювання віднесено виключно до компетенції утвореною Мінагрополітики України комісії, а для створення такої комісії відсутні будь-які правові підстави, кошти на погашення такої кредиторської заборгованості бюджетом не передбачені, виконання виконавчого листа № 826/8483/15, виданого 28 жовтня 2015 року Київським апеляційним адміністративним судом є неможливим. У зв'язку із цим, Мінагрополітики звернулось до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою від 02 лютого 2016 року № 31-4/109, в якій просило звернутись до Окружного адміністративного суду міста Києва з поданням про встановлення способу та порядку виконання рішення та просило зупинити виконавче провадження.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, зокрема, розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання.

Однак, як свідчать матеріали справи, заява Мінагрополітики відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України не розглянута, жодної відповіді на адресу Міністерства не надходило.

Пунктом шостим постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» встановлено, зокрема, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, виходячи з аналізу зазначених норм, стягнення виконавчого збору та накладення штрафу здійснюється виключно у випадку невиконання боржником без поважних причин судового рішення.

Проте, як було встановлено колегією суддів, підстави неможливості виконання Мінагрополітикою виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2015 № 826/8483 Міністерство вказало у заяві від 02.02.2016 року № 31-4/109.

Більш того, про неможливість виконання Мінагрополітики судового рішення та про наявність підстав необхідності зупинення виконавчого провадження серії ВП № 49740474, державний виконавець Борейко М.В. був повідомлений до винесення ним оскаржуваної постанови ВП.

Наведене свідчить про те, що головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейко М.В., ухиляючись від покладених на нього зобов'язань, порушив законні права та інтереси Мінагрополітики.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 250, 270, 271, 289, 308, 317, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року - скасувати та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Борейка Максима Валерійовича про накладення штрафу від 05.07.2016 серії ВП №49740474.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.

Повний текст постанови виготовлено 15.03.2018.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.