Справа № 802/2614/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 березня 2018 р. Справа № 802/2614/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк А.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про: визнання наказів протиправними та їх скасування, поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позов до Головного управління Національної поліції у Вінницької області про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення від 14.12.2017 року № 1728 та від 19.12.2017 року № 216 о/с, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди у сумі 50 000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 15.09.2017 року у період його добового чергування прибув старший лейтенант Коржинський, який звернув увагу на його неналежний зовнішній вигляд. Позивач пояснив, що перед цим приймав душ, але вказана особа не прийняла до уваги його пояснення. 14.12.2017 року відповідачем був прийнятий наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за грубе порушення службової дисципліни, що сталось 15.09.2017 року. На підставі цього наказу був прийнятий відповідний наказ від 19.12.2017 року. Позивач вважає спірні накази протиправними, оскільки його не повідомили про проведення службового розслідування, яке передувало прийняттю спірних наказів, від нього не відбиралися письмові пояснення, Позивач взагалі не знав про проведення службового розслідування, оскільки з 20.09.2017 року знаходився на лікарняному у звязку із переломами обох рук. У звязку із незаконним звільненням позивач зазнав моральних страждань, його нормальні життєві стосунки порушені і він докладає багато зусиль для організації свого життя. Позивач зазначає, що бажав і у подальшому проходити службу в лавах Національної поліції.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що 15.09.2017 року позивач допустив грубе порушення службової дисципліни, що виразилося у порушенні порядку зберігання зброї та носінні однострою на службі. За цим фактом проведено службове розслідування, за результатами якого було прийнято рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. На момент звільнення позивач мав непогашене дисциплінарне стягнення, протягом служби зарекомендував себе негативно, не виконує свої обовязки, у період служби порушував дисципліну. Наведене свідчить про неефективність застосування до позивача більш м`яких стягнень. Відповідач вважає звільнення позивача законним, відповідно позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди вважає такими, що не підлягають задоволенню. Крім цього, позивач взагалі не довів наявність моральної шкоди.

11.01.2018 року ухвалою суду відкрито провадження по адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 31.01.2018 року.

29.01.2018 року судом отриманий відзив на позовну заяву із матеріалами службового розслідування № 16, який описаний вище.

31.01.2018 року підготовче засідання не відбулось у звязку відсутністю електропостачання.

Підготовче засідання перенесено на 08.02.2018 року.

08.02.2018 року до суду надано клопотання позивача про виклик свідків, яке розглядалось у підготовчому засіданні 08.02.2018 року. Засідання відкладено у звязку із необхідністю надання відомостей щодо свідка на 13.02.2018 року

13.02.2018 року у підготовчому засіданні клопотання позивача про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено ухвалою, засідання перенесено на 22.02.2018 року.

У судовому засіданні 22.02.2018 був допитаний свідок ОСОБА_3, що 15.09.2017 безпосередньо ніс службу на посту охорони ПО-09-Д (міст через р. Казений Торець, м. Краматорськ, Донецької області) разом із позивачем, який вказав, ОСОБА_1 близько 18 год. 15 хв. переодягнувся в цивільний одяг та залишив табельну вогнепальну та автоматичну зброю в приміщенні поста і залишив приміщення поста.

У судовому засіданні 22.02.2018 свідок ОСОБА_4 по суті спору жодних показів не надав, оскільки вказав, що не памятає чи перебував на посту охорони ПО-09-Д 15.09.2017 в період часу з 18 год. 15 хв. до 19 год. 00 хв.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

15.09.2017 року відповідно до Журналу розстановки сил та засобів о 9.00. годині позивач заступив на добове чергування по охороні ПО-09-Д автомобільного моста через річку Казенний торець м. Краматорськ Донецької області. Близько 18.30. години позивача було помічено без зброї та з порушенням однострою (у цивільній одежі).

19.09.2017 року наказом відповідача № 1465 було призначено проведення службового розслідування за фактом порушення однострою та неналежного виконання службових обовязків 15.09.2017 року в зоні проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей співробітником БПСП ОП «Вінниця» ГУНП у Вінницькій області капрала поліції ОСОБА_1

В ході службового розслідування надані рапорти та пояснення співробітників стосовно факту, що відбувся 15.09.2017 року, а також акт про відмову надати пояснення від 22.09.2017 року відносно позивача. І після цього пояснення самого позивача від 22.09.2017 року. Під час службового розслідування також встановлено, що позивач дійсно перебуває на лікарняному з 20.09.2017 року у звязку із переломами обох рук.

За результатом службового розслідування 19.10.2017 року складений висновок, згідно якого під час проведення вказаного розслідування встановлено факт порушення позивачем вимог п.п. 1,2 п. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог ст.. 7 Дисциплінарного статуту ОВС, затвердженого законом України від 22.02.2006 року № 3460, п.п. 9 п. 1 р. 2 «Правил етичної поведінки поліцейських», які затверджені наказом МВСУ від 01.02.2016 року № 1179, п.п. 6 п. 10 р. 1, п.п. 1 пр. 3 розділу 4 Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, яка затверджена наказом МВСУ від 01.02.2016 року № 70, що виразилося у порушенні порядку належного збереження зброї, її передачі іншим особам та порушенням однострою на службі 15.09.2017 року в зоні проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та рекомендовано звільнити позивача зі служби в поліції після виходу з лікарняного.

На підставі вказаного висновку 14.12.2017 року наказом № 1728 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського БПСП ОП «Вінниця» ГУНП у Вінницькій області капрала поліції ОСОБА_1В.» за грубе порушення службової дисципліни, вимог п.п. 1,2 п. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог ст.. 7 Дисциплінарного статуту ОВС, затвердженого законом України від 22.02.2006 року № 3460, п.п. 9 п. 1 р. 2 «Правил етичної поведінки поліцейських», які затверджені наказом МВСУ від 01.02.2016 року № 1179, п.п. 6 п. 10 р. 1, п.п. 1 пр. 3 розділу 4 Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, яка затверджена наказом МВСУ від 01.02.2016 року № 70, що виразилося у порушенні порядку зберігання зброї та носіння однострою на службі, притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

На підставі вказаного наказу 19.12.2017 року відповідачем прийнятий наказ № 216 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» про звільнення зі служби в поліції за п. 6 (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення) ч. 1 ст. 77 позивача із відповідною виплатою за невикористану відпустку.

Не погодившись із вказаними наказами позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з такого.

Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580 (надалі Закон) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Статтею 2 Закону передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах, зокрема: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно ст. 18 Закону поліцейський зобовязаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та ОСОБА_3 поліцейського; професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва.

У відповідності до вимог ст. 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який затверджено Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460 (надалі Статут), який є чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_3 працівника органів внутрішніх справ України.

У відповідності до вимог ст. 2 Статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Ст. 12 Статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Ст. 14 Статуту визначений порядок накладання дисциплінарних стягнень.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом порядку.

Згідно ст.16 Статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ст. 18 Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Особа рядового або начальницького складу вважається такою, яка не має дисциплінарного стягнення, зокрема, якщо минув рік з дня накладення дисциплінарного стягнення.

Аналіз наведених норм доводить, що одним з завдань поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави. Поліцейський зобовязаний неухильно дотримуватися положень нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, присяги, виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових обовязків, наказів керівництва, що складає зміст службової дисципліни. На нього може накладатися дисциплінарні стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ. Перед накладанням дисциплінарного стягнення протягом одного місяця проводиться службове розслідування, відбираються пояснення у порушника. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, у разі звільнення з посади видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. Дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику або з дня закінчення службового розслідування, не враховуючи, зокрема, періоду тимчасової непрацездатності. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку без урахування строку проведення службового розслідування. Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення невиконується. Звільнення з органів внутрішніх справ виконуюєься після прибуття особи до місця проходження служби після тимчасової непрацездатності та вважається виконаним після видання наказу по особовому складу. Особа вважається такою, яка не має дисциплінарного стягнення, якщо минув рік з дня накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно п. 2.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яка затверджена Наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 року за № 541/23073 (надалі Інструкція) підставою для проведення службового розслідування, зокрема, є порушення особами РНС службової дисципліни, вчинення особами РНС діянь, які порушують службову дисципліну.

У відповідності до вимог п. 2.1., 5.1. 5.4. підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування. Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

П. 6.3. Інструкції визначені права особи, стосовно якої проводиться службове розслідування.

Згідно п. 6.3.6. Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Розділом 8 Інструкції визначений порядок оформлення матеріалів службового розслідування.

Як вже зазначалося, судом встановлено, що 15.09.2017 року у період знаходження у добовому чергуванні позивач знаходився без зброї та у цивільній одежі, що є порушенням службової дисципліни.

Цей факт також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3

Суд зазначає, що перед застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення відповідачем було проведено службове розслідування. Під час проведення вказаного службового розслідування відповідачем були дотримані усі зазначені вимоги нормативних актів, а саме: службове розслідування призначено у визначеному порядку; строки проведення службового розслідування дотримані; від позивача були відібрані пояснення тощо. Висновок службового розслідування відповідає вимогам розділу 8 Інструкції.

Застосування дисциплінарного стягнення відбулось з урахуванням строку перебування позивача на лікарняному та у строк, передбачений законом.

Суд не приймає до уваги посилання позивача щодо його не повідомлення про проведення службового розслідування та не відібрання у нього письмових пояснень під час проведення службового розслідування, оскільки це спростовується матеріалами службового розслідування.

Суд погоджується з висновком відповідача щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення в вигляді звільнення зі служби, з огляду на наступне.

На момент застосування дисциплінарного стягнення позивач мав непогашене дисциплінарне стягнення, що підтверджується матеріалами службового розслідування №16, протягом служби зарекомендував себе негативно, що підтверджується службовою характеристикою від 18.10.2017, наданою командиром взводу №2 роти №2 БПСП ОП «Вінниця» ГУ НП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_5, у період служби порушував дисципліну, свою вину у порушенні службової дисципліни не визнав.

Тобто при визначенні виду дисциплінарного стягнення відповідачем були враховані: тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередня поведінка позивача та невизнання ним своєї вини, його ставлення до виконання службових обов'язків.

Як вже зазначалося, Статутом передбачено, що у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

За таких обставин, суд приймає до уваги посилання відповідача на те, що наведене свідчить про неефективність застосування до позивача більш м`яких стягнень.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що ним не було вчинено дисциплінарного проступку, оскільки факт такого вчинення підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3, матеріалами службового розслідування та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2. ст.. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім цього, згідно практики Європейського суду з прав людини стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31.07.2008 року у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки"; п. 157 рішення від 21.07.2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" та інші).

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Таким чином, суд зазначає, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнити зі служби в поліції є правомірним, що спірні рішення відповідача щодо звільнення позивача зі служби підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, є об'єктивними та обґрунтованими. Рішення відповідають принципу обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, тобто прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Під час судового розгляду справи відповідач виправдав свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

За таких обставин, спірні накази, прийняті на виконання дисциплінарного стягнення, прийняті відповідачем з урахуванням вимог ч. 2. ст.. 2 КАС України.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування наказів відповідача про звільнення від 14.12.2017 року № 1728 та від 19.12.2017 року № 216 о/с, а також про поновлення на роботі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 50 000 грн., суд зазначає наступне.

Вказана позовна вимога є похідною та заявляється лише у разі встановлення судом наявності порушених прав позивача.

Позивачем не надано суду належних доказів порушення відповідачем його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Водночас відповідач довів суду, що діяв на підставі, в межах та у спосіб, що визначений чинним законодавством.

Як вже зазначалось, судом встановлена відсутність порушенням прав позивача його звільненням зі служби в поліції.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що зазначена позовна вимога також є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволеню.

Таким чином, адміністративний позов не підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 (21012, Вінницька область, м. Вінниця, пров. Дубовецький, 11; ідентифікаційний номер НОМЕР_1); відповідач - Головне управління Національної поліції у Вінницької області (21050, Вінницька область, м. Вінниця, вул.. Театральна, 10; ).

Суддя Чернюк Алла Юріївна