Справа № 826/7876/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 березня 2018 року № 826/7876/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді-доповідача Келеберди В.І., суддів Качура І.А., Федорчука А.Б, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж Парк», про визнання протиправними та скасування висновку та наказу, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України та просить:

- визнати протиправним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 09 червня 2017 року, складений за результатами розгляду скарги ТОВ «Престиж Парк» від 31 травня 2017 року;

- визнати протиправним та скасувати винесений на підставі зазначеного висновку наказ Міністерства юстиції України від 13 червня 2017 року № 1873/5 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35436956, 35437715, 35437824, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до договору про відступлення права вимоги від 27 березня 2017 року, укладеного з ТОВ «Юргруп», він набув права нового кредитора грошових вимог за кредитним договором кредитної лінії № 630 від 23 грудня 2013 року, укладеним між ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ «Стиль-Нова», з подальшим укладенням договору наступної іпотеки від 23 грудня 2013 року між ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ «Престиж Парк».

30 травня 2017 року представник позивача, як іпотекодержателя, звернувся до приватного нотаріуса Малого О.С. із заявою та необхідним пакетом документів щодо набуття права власності на предмет іпотеки на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі. У той же день державним реєстратором Малим О.С. зареєстровано право власності на об'єкт незавершеного будівництва з відсотком готовності 85% -житловий будинок загальною площею 1036,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Разом з тим, 13 червня 2017 року Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації після розгляду скарги ТОВ «Престиж Парк» та складення висновку за результатами перевірки винесено наказ про скасування реєстраційної дії, проведеної приватним нотаріусом Малим О.С., щодо задоволення вимог іпотекодержателя ОСОБА_2

Із зазначеними висновками та наказом не погоджується позивач, вважаючи їх протиправними, такими, що не відповідають дійсним обставинам, а крім того, вважає, що процедура розгляду скарги, визначена чинним законодавством, зокрема, щодо забезпечення участі його представників та направлення йому копій скарги, висновку та наказу, не дотримана відповідачами, що порушує його права, та призводить до свавільного та безпідставного втручання у здійснення ним права власності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, представник третьої особи проти позову заперечував.

Відповідач - Міністерство юстиції України надав до матеріалів справи письмові заперечення.

З огляду на викладене, з урахуванням відсутності заперечень з боку представника позивача та третьої особи, суд протокольною ухвалою вирішив завершити розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії).

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його у новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України у новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі дублікату договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13 травня 2013 року у власності ТОВ «Престиж Парк» знаходилося нерухоме майно, а саме: об'єкт незавершеного будівництва з відсотком готовності 85% - житловий будинок загальною площею 1036,4 кв.м., розташований в АДРЕСА_1.

23 грудня 2013 року між ТОВ «Престиж Парк» та ПАТ «Діамантбанк» укладено іпотечний договір, предметом якого стало зазначене нерухоме майно. Відповідно до умов договору іпотеки, метою його укладення є забезпечення виконання зобов'язання за договором кредитної лінії від 23 грудня 2013 року № 630, сторонами якого є ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ «Стиль Нова».

24 березня 2017 року між ПАТ «Діамантбанком» та ТОВ «Юргруп» укладено договір відступлення права вимоги, та у той же день укладено ще один договір відступлення права вимоги - між ТОВ «Юргруп» та ОСОБА_2

30 травня 2017 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. зареєстровано право власності на об'єкт незавершеного будівництва з відсотком готовності 85% - житловий будинок загальною площею 1036,4 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

На наступний день - 01 червня 2017 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга ТОВ «Престиж Парк» з вимогами здійснити заходи щодо припинення та скасування незаконного проведення реєстраційних дій щодо зазначеного нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 травня 2017 року за ОСОБА_2, поновлення запису про право власності за ТОВ «Престиж Парк» та інше. Зазначену скаргу, зокрема, обґрунтовано тим, що отримавши від ТОВ «Юргруп» вимогу-повідомлення від 24 березня 2017 року № 1453 щодо необхідності сплати заборгованості в межах відкритої лінії у розмірі 6 967 204, 62 грн., зазначені кошти були сплачені на розрахунковий рахунок ТОВ «Юргруп» у повному обсязі за наступним графіком:

- згідно квитанції № 0.0.738505367.1 від 03 квітня 2017 року у сумі 2 000 000 грн;

- згідно квитанції № 0.0.738321296.1 від 03 квітня 2017 року у сумі 2 000 000 грн;

- згідно квитанції № Р24А204625639А34012 від 03 квітня 2017 року у сумі 500 000 грн;

- згідно квитанції № 0.0.738378643.1 від 03 квітня 2017 року у сумі 500 000 грн;

- згідно квитанції № 0.0.738702423.1 від 04 квітня 2017 року у сумі 1 967 204, 62 грн.

У скарзі ТОВ «Престиж Парк» також зазначило, що після останнього платежу товариство вважало, що зобов'язання за договором кредитної лінії виконано повністю, а про укладення договору відступлення права вимоги від 27 березня 2017 року, укладеного між «ТОВ «Юргруп» та ОСОБА_2, та про зміну нового кредитора, товариство ніхто не повідомляв, жодних вимог-повідомлень від нового кредитора ОСОБА_2 на їхню адресу не надходило.

За результатами розгляду скарги ТОВ «Престиж Парк» Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України складено висновок від 09 червня 2017 року, відповідно до якого встановлені порушення приватним нотаріусом Малим О.С. вимог законодавства при прийнятті рішення про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, а саме:

- не встановлено належним чином відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: наявності зареєстрованих обтяжень щодо спірного нерухомого майна, належного скаржнику, та не відмовлено у державній реєстрації прав щодо спірного нерухомого майна;

- не встановлено належним чином наявності факту виконання умов Договору іпотеки, не перевірено документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації прав, а саме: зареєстровано право власності за ОСОБА_2 без наявності документів - копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, документа, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя у разі оцінки спірного нерухомого майна та не відмовлено у державній реєстрації прав;

- не перевірено подані документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви та не зупинено розгляд заяви.

Крім того, у висновку зазначено, що приватним нотаріусом Малим О.С. не виготовлено електронні копії документів та не розміщено їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав.

На підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 09 червня 2017 року Міністерством юстиції України видано наказ № 1873/5 від 13 червня 2017 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Із висновком та наказом відповідачів не погоджується позивач, вважаючи їх протиправними, такими, що прийняті з порушенням визначеної законодавством процедури прийняття, а також такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Оцінюючи встановлені під час розгляду обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2016 року № 37/5 Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок № 1128) .

Пунктами 8,9,10,11 Порядку № 1128 визначено, що під час розгляду скарги по суті Комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема винесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Подаючи адміністративний позов, позивач оскаржує висновки Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами перевірки скарги ТОВ «Престиж Парк», на підставі яких Міністерством юстиції України винесено оскаржуваний наказ № 1873/5 від 13 червня 2017 року, зокрема з підстав належного з його боку повідомлення ТОВ «Престиж Парк» про зміну кредитора внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги, а також наявності порушень процедури розгляду скарги в частині не повідомлення заінтересованої особи про час і місце розгляду для забезпечення можливості надати свої пояснення та доводи з приводу поданої скарги.

Аргументуючи свої твердження, позивач зазначає, що ТОВ «Престиж Парк» було достовірно відомо про факт укладення договору від 27 березня 2017 року про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 23 грудня 2013 року на користь ОСОБА_2 та про факт внесення таких змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки позивачем направлено відповідне повідомлення на його адресу. Зазначене повідомлення разом з тим повернулося ОСОБА_2 за закінченням терміну зберігання та залишилося не врученим ТОВ «Престиж Парк».

За наслідками перевірки скарги ТОВ «Престиж Парк» Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації встановила, що державним реєстратором-приватним нотаріусом Малим О.С. не встановлено належним чином наявності факту виконання умов Договору іпотеки, не перевірено документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації прав, а саме: зареєстровано право власності за ОСОБА_2 без наявності документів - копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, документа, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя у разі оцінки спірного нерухомого майна та не відмовлено у державній реєстрації прав з цієї підстави.

У цій частині суд зазначає, що під час укладення договору про відступлення права вимоги від 27 березня 2017 року, його сторони - ТОВ «Юргруп» та ОСОБА_2 керувалися положеннями статей 512-519 ЦК України та статтею 24 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до пункту 3.6 вищевказаного договору про відступлення права вимоги первісний кредитор (у даному випадку ТОВ «Юргруп) мав зобов'язання протягом п'яти робочих днів з моменту переходу прав до нового кредитора (ОСОБА_2.) повідомити Боржника (ТОВ «Престиж Парк») про відступлення права вимоги за кредитним договором на користь нового кредитора, шляхом направлення Боржнику рекомендованого листа на адресу, зазначену в Кредитному договорі, або вручення особисто уповноваженому представнику Боржника під розпис письмового повідомлення про відступлення прав за Кредитним договором, та копії письмового повідомлення і документи, що підтверджують їх відправлення Боржнику, первісний кредитор мав передати новому кредитору.

Отже, обов'язок повідомлення Боржника та Іпотекодавця про зміну кредитора та іпотекодержателя, як вже встановлено судом, вищезазначеними договорами був покладений на ТОВ «Юргруп», яке такого обов'язку не виконало. При цьому, повідомлення про зміну кредитора та іпотекодержателя, що були направлені ОСОБА_2 повернулися не врученими за закінченням терміну зберігання. Реєстраційні матеріали не містили копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, документа, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя у разі оцінки спірного нерухомого майна, як того вимагає закон.

За таких обставин не можна вважати, що ТОВ «Юргруп» було належним чином повідомлено про укладення нового договору про відступлення права вимоги, про зміну кредитора та іпотекодержателя. Державний реєстратор Малий О.С. під час державної реєстрації права власності зазначених обставин не перевірив, всупереч вимог чинного законодавства, що й було встановлено Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації та відображено у висновку.

Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації під час перевірки встановлена також наявність підстав для відмови у реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_2 у зв'язку з зареєстрованим обтяженням спірного нерухомого майна, належного скаржнику.

Суд у цій частині зазначає, що відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі, зокрема, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 12 Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Як вбачається з матеріалів справи, під час реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_2, державний реєстратор Малий О.С. не встановив наявності заборони відчуження на об'єкт незавершеного будівництва, та вчинив реєстраційні дії щодо переходу права власності на об'єкт незавершеного будівництва з відсотком готовності 85% - житловий будинок загальною площею 1036,4 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 за умов не знятої заборони відчуження зазначеного об'єкту.

Як підтверджується наданими до матеріалів справи документами, ТОВ «Престиж Парк» 03 та 04 квітня 2017 року здійснило сплату заборгованості в межах відкритої лінії у розмірі 6 967 204, 62 грн. на рахунки ТОВ «Юргруп», при цьому заходів щодо зняття заборони відчуження на предмет іпотеки не здійснювалося.

Обставини реєстрації права власності на зазначений вище об'єкт нерухомого майна за позивачем суттєво впливає та обмежує права ТОВ «Юргруп», яке здійснило сплату заборгованості та вважало це майно своєю власністю.

Зазначені обставини мав перевірити державний реєстратор розглядаючи заяву позивача про державну реєстрацію права власності, та, встановивши їх, прийняти рішення, яке б відповідало вимогам чинного законодавства.

Таким чином, доводи позивача, викладені в адміністративному позові, стосовно невідповідності висновків Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, викладених у висновку від 09 червня 2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ «Престиж Парк», дійсним обставинам, які склалися між учасниками спірних правовідносин, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Серед іншого суд також не бере до уваги посилання позивача на наявність формальних порушень процедурного характеру з боку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, таких як не надіслання копії скарги та доданих до неї документів, повідомлень про час і місце розгляду скарги, рішення за результатами розгляду скарги заінтересованій особі, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про розгляд скарги ТОВ «Престиж Парк» та копію скарги направлено на адресу заінтересованих осіб листом від 07 червня 2017 року, а крім того на офіційному сайті Міністерства юстиції України розміщувалося оголошення про засідання Комісії з розгляду скарг, у якому в пункті 2 повідомляється про розгляду скарги ТОВ «Престиж Парк» (копія міститься в матеріалах справи).

Крім того, пунктом 9 Порядку № 1128 визначено, що під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови, якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Не підлягає задоволенню також вимога позивача щодо визнання протиправним та скасування висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 09 червня 2017 року за результатами розгляду скарги ТОВ «Престиж Парк», оскільки сам по собі висновок не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов'язків для осіб, тому не може розглядатися як предмет спору.

Щодо вимоги про зобов'язання Департаменту державної реєстрації та нотаріату відновити запис про право власності на об'єкт незавершеного будівництва з відсотком готовності 85% - житловий будинок загальною площею 1036, 4 м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, то суд відхиляє їх, оскільки такі дії не відносяться до компетенції відповідачів та вчиняються в іншому порядку ніж заявлено позивачем.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9, статей 73, 74, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя-доповідач В.І. Келеберда

Судді І.А. Качур

А.Б. Федорчук