Справа № 813/323/18
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №813/323/18
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні адміністративного позову

15 березня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Ванчак М.Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів-Буд» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, з вимогами:

-визнати протиправним та скасувати рішення Ліцензійної комісії Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів, що оформлене протоколом від 06.10.2017 року за №45 в частині надання висновку органу ліцензування для прийняття рішення стосовно анулювання ліцензії ТзОВ «Львів-Буд»;

-визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 06.10.2017 року за №45-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині анулювання ліцензії ТзОВ «Львів-Буд» з провадження господарської діяльності з будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Ухвалою суду від 24.01.2018 року в адміністративній справі відкрито провадження.

13 лютого 2018 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення дії наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 06.10.2017 року за №45-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині анулювання ліцензії ТзОВ «Львів-Буд» з провадження господарської діяльності з будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

В обгрунтування заяви представник позивача зазначив, що анулювання ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва обєктів IV і V категорій складності має наслідком зупинення проведення тих видів будівельних робіт, які передбачені додатком №1 до ліцензії від 19.09.2016 року №35 та може призвести до зупинення господарської діяльності позивача, у звязку із чим порушить його право на здійснення господарської діяльності, а відтак, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам ТзОВ «Львів-Буд» до ухвалення рішення у даній адміністративній справі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом в порядку ч.3 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача у судовому засіданні подану заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечив й просив суд відмовити у задоволенні такої. Додатково представник зазначив, що долучені позивачем договори не є підтвердженням їх виконання і не є підставою для зупинення дії оскаржуваного у справі наказу. При цьому, представник відповідача вважає, що позивач не позбавлений здійснювати будівельну діяльність по обєктах незначної складності, а у випадку забезпечення позову, шляхом зупинення дії наказу буде передчасно вирішено спір по суті без дослідження законності винесення цього наказу.

Перевіривши матеріали позовної заяви, заяви про забезпечення позову та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.151 КАС України, адміністративний позов може бути забезпечено забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Частина 2 ст.151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених статей слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо повязаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як передбачено ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Проте, із поданої заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не вбачається, а позивачем, окрім того, що у позовній заяві лише вказано на протиправність рішення та наказу про анулювання ліцензії ТзОВ «Львів-Буд» з провадження господарської діяльності з будівництва обєктів, не наведено суду істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення у звязку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

Судом такі підстави також не встановлені.

Більш того, суд до доводів представника позивача ставиться критично, позаяк оцінку вказаним діям відповідача буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Окрім цього, слід зазначити, що сам факт подання адміністративного позову не може бути підставою для забезпечення адміністративного позову. Водночас, важливим є зауважити, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті.

Водночас, суд вбачає за необхідне наголосити на тому, що порушене право позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

Таким чином, подана заява про забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою та непідтвердженою жодними доказами, а вжиттям такого заходу забезпечення позову фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, без встановлення будь-яких обставин, дослідження доказів у судовому засіданні, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, та у строки визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки визначені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Сподарик Н.І.