Справа № 820/1237/18
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 березня 2018 р. № 820/1237/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1,61002 , код НОМЕР_1) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов.,м. Харків,61022 , ), в якому просить суд:

- зобов'язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 період проходження клінічної ординатури у період з 02.09.1985 року по 02.09.1987 року у Харківському медичному інституті (станом на сьогодні - Харківський національний медичний університет) до спеціального стажу, який дає право ОСОБА_1 на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на відповідачем протиправно не зараховано період проходження ОСОБА_1 стажування у клінічній ординатурі Харківського медичного інституту у період з 02.09.1985 року по 02.09.1987 рік до спеціального стажу, який дає позивачу право на пенсію за вислугою років та на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 року відповідачем було надано відзив у строк встановлений судом, в якому просив суд відмовити у задоволені позову, у зв'язку з тим що зарахування до спеціального (медичного у випадку позивача) стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, як медичному працівнику, період навчання в навчальних закладах чинним пенсійним законодавством України не передбачено .

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 16.08.2017 року звернувся до відповідача із заявою щодо зарахування до її медичного стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, навчання у клінічній ординатурі Харківського медичного інституту, у період з 02 вересня 1985 року по 02 вересня 1987 року (а.с.37).

Також, 21 серпня 2017 року позивач звернулась до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, тобто законодавчо - закріпленого заохочення, що встановлено для осіб, які працювали в закладах охорони здоров'я, а саме просила при призначенні пенсії виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню (а.с.38).

Відповідно до змісту листа - відповіді Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 28.08.2017 за вих.№8480-47/02-01, на вищевказані письмові звернення позивача, повідомлено, що зарахування до спеціального (медичного) стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років (як медичному працівнику) періоду навчання в навчальних закладах чинним пенсійним законодавством України не передбачено, обов'язковими умовами для призначення є робота у відповідному закладі та на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Тобто, період стажування у клінічній ординатурі Харківського медичного інституту з 02.09.1987 р. по 02.09.1987 р. зараховується до загального стажу роботи (а.с39-40).

Позивач, не погодився з такими діями відповідача та звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів з даним адміністративним позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень вказаного Закону встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "є" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.

Відповідно до примітки 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

До цього періоду на території України та Української РСР діяв порядок, передбачений постановою Ради Міністрів СРСР № 1397 від 17.12.1959 року «Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я та сільського господарства».

Відповідно до пп. «ж» п. 1 Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсій, визначено, що до стажу роботи медичних працівників включається час навчання з підвищення кваліфікації по спеціальності.

Згідно з п. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених вказаним Законом.

При цьому, види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 61 Закону України «Про вищу освіту», від 01.07.2014 року № 1556-VII, клінічний ординатор - це особа, яка має ступінь магістра медичного спрямування та кваліфікацію лікаря певної спеціальності відповідно до переліку лікарських спеціальностей і навчається з метою поглиблення професійних знань, підвищення рівня компетентності лікаря - спеціаліста.

Основним завданням клінічної ординатури є поглиблення професійних знань, підвищення рівнів умінь та навичок лікаря-спеціаліста за його лікарським фахом з метою підготовки висококваліфікованого лікаря для самостійної роботи в закладах охорони здоров'я.

У Положенні про клінічну ординатуру, затвердженому наказом МОЗ від 29.01.1998 року № 12 визначено, що клінічна ординатура є вищою формою підвищення кваліфікації лікарів-спеціалістів з певного фаху у вищих медичних закладах освіти ІІІ-ІV рівнів акредитації, закладах післядипломної освіти, клінічних науково-дослідних інститутах, центрах та набутого досвіду практичної роботи лікарем-спеціалістом з певного фаху.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 12 від 29 січня 1998 року «Про затвердження Положення про клінічну ординатуру» затверджено Положення про клінічну ординатуру.

Відповідно до п.2.14 вказаного положення зарахування до клінічної ординатури проводиться наказом ректора (директора) вищого закладу освіти (наукової установи) в п'ятиденний термін після одержання списків осіб, затверджених Міністерством здоров'я України для зарахування до клінічної ординатури.

Наказ про зарахування до клінічної ординатури є підставою для звільнення лікаря з попереднього місця роботи за його ініціативою у зв'язку із вступом до клінічної ординатури (п. 2.15 Положення).

Пунктом 4.12 Положення встановлено, що термін навчання в клінічній ординатурі зараховується лікарю до його загального трудового стажу та стажу роботи за фахом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з02.09.1985 року по 02.09.1987 рік проходила ординатуру в клінічній ординатурі у Харківському медичному інституті на кафедрі акушерства та гінікології, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.31).

Суд зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу, який би спростовував факт виконання практичних завдань позивачем під час проходження (навчання) в спеціальній клінічній ординатурі.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано період проходження ОСОБА_1 в клінічній ординатурі Харківського медичного інституту (станом на сьогодні - Харківський національний медичний університет) з 02.09.1985 року по 02.09.1987 рік до спеціального трудового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст.134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зазначає, за змістом статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" компенсації в адміністративних справах підлягають не будь-які витрати на правову допомогу, а лише ті, які стосуються надання такої допомоги у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Крім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ "Баришевський проти України" від 26.02.2015, "Пмайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, "Двойних проти України" від 12.10.2006,"Меріт проти України" від 30.03.2004 зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що позивачем не було надано документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У зв'язку із відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які свідчать про надання юридичної (адвокатської) допомоги, оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги та які відповідають вище встановленим вимогам, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн.

Проте, позивачем при подачі позовної заяви був сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн., про що свідчить квітанція №16 від 19.02.2018 року, який відповідно до вимог ст. 139 КАС України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Керуючись ст.ст.257,258,262, 246, 255,295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова зарахувати ОСОБА_1 період проходження клінічної ординатури у період з 02.09.1985 року по 02.09.1987 року у Харківському медичному інституті (станом на сьогодні - Харківський національний медичний університет) до спеціального стажу, який дає право ОСОБА_1 на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1,61002 , код НОМЕР_1) судові витрати в загальному розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків,61022, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15.03.2018 року.

Суддя О.М. Тітов