Справа № 810/3223/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Київ № 810/3223/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Панової Г.В., при секретарі судового засідання: Касьянової О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2,

від відповідача - Бабченко О.П.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 - фізичної особи-підприємця

до Головного управління Держпраці у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 - фізична особа-підприємець з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу від 12.09.2017 № 467 (з урахуванням уточнення позовних вимог від 06.12.2017).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками Акта перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 01.09.2017 № 26-235/800, на підставі яких було прийнято спірну постанову і вважає висновки зазначеного Акта безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Позивач стверджує, що самостійно здійснює підприємницьку діяльність, як фізична особа - підприємець, не має найманих працівників.

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_5 є її цивільним чоловіком з яким вони виховують спільну дитину і 31.08.2017 поки вона купувала дитині речі, він чекав її у приміщенні торгової точки, не здійснюючи жодних дій, які пов'язані з підприємницькою діяльнітю ФОП ОСОБА_1.

Також позивач зазначив, що і він і ОСОБА_5 писали пояснення під диктовку інспектора не розуміючи змісту написаного.

За наведених обставин, позивач вважає, що жодних підстав для застосування штрафних санкцій немає, тому, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні 17.01.2018 підтримали доводи викладені в адміністративному позові (з урахуванням уточнення позовних вимог від 06.12.2017) та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позову не визнав, стверджував, що оскаржувану постанову прийнято правомірно і у відповідності до вимог чинного законодавства, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування доводів заперечень посилався на обставини, викладені в Акті перевірки від 01.09.2017 № 26-235/800.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 28.01.2013 виконавчим комітетом Бучанської міської ради зареєстровано ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем № 0000168.

Відповідно до відомостей з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань основним видом діяльності позивача є - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

У період з 31.08.2017 по 01.09.2017 інспектором праці головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно - правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Кравчуком A.B., на підставі наказу від 29.08.2017 № 1971 та направлення на здійснення інспекційного відвідування від 29.08.2017 № 1612 проведено інспекційне відвідування на предмет: дотримання вимог законодавства про працю, фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за адресою місця здійснення діяльності торгівельна точка: 08293, Київська область, м. Буча, вул. Тарасівська, бкд. 10-В, кв. 125.

За результатом вказаної перевірки (інспекційного відвідування) складено Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 01.09.2017 № 26-235/800.

У висновках зазначеного Акта перевірки зафіксовано порушення позивачем ч. 1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу Законів про працю (надалі по тексту - КЗпП України).

Вказаних висновків відповідач дійшов у зв'язку з наступним.

Під час (інспекційного відвідування), інспектором було встановлено, що за місцем здійснення діяльності у приміщенні торгівельної точки позивача, перебував гр. ОСОБА_5, який надав пояснення з приводу перебування його в приміщенні торгівельної точки.

Відповідно до пояснень від 31.08.2017 гр. ОСОБА_5 підміняв свою жінку ОСОБА_1 в торгівельній точці з 10:00 до 16:00, у зв'язку з тим що вона поїхала купувати речі дитині до школи.

Згідно з поясненнями ФОП ОСОБА_1 від 01.09.2017, дійсно гр. ОСОБА_5 підміняв її на торговій точці за адресою: АДРЕСА_1, поки вона займалася особистими справами. Про те що гр. ОСОБА_5 не має права її підміняти ОСОБА_1 не було відомо.

Також за результатами перевірки відповідачем було складено припис від 01.09.2017 № 26-235/800-544.

За результатами розгляду порушень, Першим заступником начальника Головного управління Андрієнком B.C. було прийнято рішення про винесення Постанови про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.09.2017 № 467 на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 96000 грн. на ФОП ОСОБА_1

Не погоджуючись з висновками Акта перевірки та прийнятою постановою, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Згідно із частиною 1 статті 21 Кодексу законів про працю України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (надалі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За приписами пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (надалі Порядок), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

За змістом пункту 10 Порядку постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Також частиною 3 статті 41 Кодексу України по адміністративні правопорушення передбачено, що фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від пятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною 1 статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою - четвертою та сьомою статті 41 цього Кодексу.

Таким чином частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України і частиною 3 статті 41 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачена відповідальність для фізичних осіб підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). При цьому штраф за частиною 2 статті 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку.

Як встановлено судом, відповідач дійшов висновку про те, що ФОП ОСОБА_1 було порушено норми частини 3 статті 24 КЗпП України на підставі наданих ОСОБА_5 та сомою ОСОБА_1 письмових пояснень.

Так, відповідно до наданої відповідачем копії пояснень від 31.08.2017 ОСОБА_5 зазначив наступне (дослівно): «Я ОСОБА_8 31.08.2017 за адресою Вижгород к. 26 На пикарни подменял на рабочем месте своиеи жени, за за данои адресои диалност осешусвлят моя жена ОСОБА_1 як физична особа - підприемец за данои адресои працуие моя жинка. Билши наиемних прицивников нету и не наниман. Свою жену подминяю сиводню 10-00 до 16-00 свизис того шо ОСОБА_1 пишола купит веши для рибионка у школу. Я маю посвидок постояние проживание в Украине».

У свою чергу, 01.09.2017 позивачем були надані Головному Державному інспектору ГУ Держпраці у Київській області ОСОБА_4 наступні письмові пояснення: «Я, ОСОБА_1 здійснюю господарську діяльність як фізична особа підприємець за адресою АДРЕСА_1, 31.08.17 я дійсно була відсутня на місці здійснення у зв'язку приготуванням дитини до школи. На місці торгового об'єкта був мій чоловік ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_1), підміняв мене тимчасово з 10-00 до 16-00 годин. До інспекційного відвідування я не знала, що чоловік не має права мене підміняти».

Під час судового розгляду справи, позивач заперечував проти того, що її чоловік 31.08.2017 підміняв її на торговій точці.

ОСОБА_1 надала пояснення, що вона дійсно 31.08.2017 певний час була відсутня на торговій точці, оскільки купувала дитині речі до школи. В той же час, її цивільний чоловік ОСОБА_5 не підміняв її в цей час, а лише перебував у приміщенні торгової точки, оскільки піч в якій випікається хліб, була гарячою і її не можна було залишати без догляду.

Також позивач зазначив, що ОСОБА_5 є громадянином Грузії та дуже погано розуміє українську та російську мову.

Пояснення ним були написані під диктовку інспектора, що проводив інспекційне відвідування, не розуміючи зміст написаного.

Крім того, позивач зазначив, що його пояснення від 01.09.2017 також були написані під диктовку інспектора.

Для всебічного та повного з'ясування обставин справи, протокольною ухвалою суду від 06.12.2017 було викликано для дачі пояснення в якості свідків інспектора який проводив перевірку ОСОБА_4 та цивільного чоловіка позивача ОСОБА_5.

В судовому засіданні 17.01.2017 ОСОБА_5 пояснив суду, що 31.08.2017 перебував у приміщенні торгової точки (магазині) позивача у час відсутності ОСОБА_1

Свідок зазначив, що коли прийшов інспектор вікна торгової точки були на половину закриті, оскільки торгова точка (магазин) позивача не працювала.

Також ОСОБА_5 стверджував, що на момент приїзду інспекторів для проведення інспекційного відвідування він просто сидів у приміщенні торгової точки та чекав свою цивільну дружину (позивача), жодних дій які б були пов'язані із здійсненням ОСОБА_1 своєї господарської діяльності він не вчиняв.

Крім того, свідок зазначив, що він здивувався приходу інспектора і розгубився, писав пояснення, що містяться у матеріалах справи під диктовку інспектора, не розуміючи зміста написаного.

Також, у судовому засідані 17.01.2017 був допитаний в якості свідка інспектор праці головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно - правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Кравчук A.B., який проводив інспекційне відвідування торгової точки позивача.

Так, інспектором було повідомлено суд, що коли він підійшов до торгової точки позивача, бачив як ОСОБА_5 місив тісто, закладав заготівки в піч та випікав їх.

Коли приїхала поліція, ОСОБА_5 на дворі самостійно (не під диктовку) писав пояснення.

На питання суду, чим підтверджується, що ОСОБА_5 здійснював вказані дії та перебував у трудових відносинах з позивачем, Кравчук A.B. сказав, що встановлене порушення є спірним фактом і не надав суду доказів на його підтвердження.

Враховуючи викладене, вбачається, що викладені в Акті перевірки висновки стосовно того, що ОСОБА_9 допомагав позивачу у його господарській діяльності, нічим окрім Акта перевірки та пояснень ОСОБА_5 від 31.08.2017 та позивача від 01.09.2017 не підтверджується.

Проте, суд зазначає, що і позивач, і ОСОБА_5 заперечують проти обставин викладених у поясненнях, і що писали їх під диктовку інспектора і лише після того, як отримали спірну постанову, зрозуміли, що відбулося.

При цьому, суд звертає увагу, що дійсно свідок - ОСОБА_5 погано володіє українською мовою, що видно також зі змісту письмових пояснень, які наявні у матеріалах справи, та у ході судового розгляду пояснив, що навіть не розумів змісту слова "підміняв".

З огляду на зазначене, враховуючи свідчення інспектора, відносно того, що встановлене порушення є спірним фактом, за відсутності будь-яких доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_5 трудової діяльності у приміщенні позивача, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б підтверджували, що ОСОБА_5 працював у позивача без укладання трудового договору.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_5 є цивільним чоловіком позивача, виховує з ОСОБА_1 спільну дитину і та обставина, що 31.08.2017 він знаходився у приміщенні торгової точки (магазину) позивача не може безумовно свідчити про те, що ОСОБА_5 працював у позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова від 12.09.2017 № 467 прийнята безпідставно, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до статей 9 і 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач, у свою чергу, жодних доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови суду не надав. Доводів позивача відповідач належним чином не спростував.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що висновки викладені в Акті перевірки не відповідають дійсності.

Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 960,00 грн, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 69, 73 - 77, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області про накладання штрафу уповноваженими особами від 12.09.2017 № 467.

3. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_11 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 960 (дев'ятсот шістьдесят) гривень 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 22 січня 2018 р.