Справа № 752/13166/17
Суддя: Новак А. В.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/83/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 березня 2018 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

з участю секретаря судового засідання Закаблуківській О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій незаконними та зобов'язання здійснити нарахування пенсії,-

встановив:

29.06.2017 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила про наступне:

Визнати незаконними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в результаті яких відмовлено в переведенні пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов»язати нарахувати пенсію згідно Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 22.05.2017 р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

22.05.2017 року позивач звернулася до Відповідача із заявою про переведення її на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідач Листом від 02.06.2017 року № 30892/05 надав відповідь позивачу, згідно якої ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії, згідно вимог Закону України «Про державну службу».

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують її конституційні права і законні інтереси, а тому змушена звернутися з позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду заперечення на позов, вважає його безпідставним і просить у його задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

22.05.2017 року позивач звернувся до Відповідача із заявою про переведення її на пенсію, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Листом від 02.06.2017 року № 30892/05 позивачу надано відповідь, згідно якої їй було відмовлено у призначенні пенсії, відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», виходячи з наступного.

01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до стаття 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року (далі Закон № 3723-ХІІ).

Згідно пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII втратив чинність Закон України № 3723-ХІІ, крім статі 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10 та 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закон № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка застосовується з 01.05.2016 року.

Відповідно до п. 4 постанови, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону особи, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»», мають страховий стаж 30 років, не призначали пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ, на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців або мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ, а саме:

перша категорія - посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, голів та членів державних колегіальних органів, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрації, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади;

друга категорія - посади керівників секретаріатів комітетів Верховної Ради України, структурних підрозділів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, радників та помічників Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем'єр-міністра України, заступників міністрів, заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади, першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, перших заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та інші прирівняні до них посади;

третя категорія - посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів у складі міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, інші прирівняні до них посади;

четверта категорія - посади спеціалістів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

п'ята категорія - посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади.

Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Тобто, основним критерієм, який визначає підстави зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ є відповідність посади передбаченим у ст. 25, 26 цього Закону категорії посад державної служби та присвоєння за займаною посадою відповідного рангу. При цьому ст. 46 Закону №889-VІІІ та постанова Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 р. №229 не застосовуються, оскільки стаж державної служби обчислюється згідно вимог ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

У трудовій книжці державного службовця робиться запис про посаду та присвоєний ранг державної служби.

Згідно записів в трудовій книжці позивачки, на момент її звільнення у трудовій книжці вказано звільнення з посади начальника відділу Міністерства доходів і зборів України. А відповідно до Постанови Кабінету Міністрів №622, якою установлюється порядок призначення пенсій, згідно з пунктами 10.12. розділу XI „прикінцевих та перехідних положень" Закону України від 10.12.29015 року № 889 „Про державну службу", є умова, що особи мають право на пенсійне забезпечення , які мають не менш як 20 років стажу на посадах , віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця, проте працювала на посаді, яка не передбачає присвоєння рангу державного службовця, що підтверджується її трудовою книжкою, 02.01.1995 року їй присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби 2 (другого) рангу».

Позивач 24.07.2013 р. була звільнена з посади начальника відділу контролю у сфері ЗЕД управління контролю за фінансовими установами та операціями у сфері ЗЕД Департаменту податкового контролю, проте їй було видано довідку про складові заробітної плати на посаду начальника відділу Міністерства доходів і зборів України, проте підтвердження відповідності займаній посаді ОСОБА_3 та рангу надано не було.

Зважаючи на те, що посадовим особам контрольованих органів згідно зі статтею 343.1 Податкового Кодексу України присвоюються спеціальні звання і відповідно, цієї посади не належать до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723- XII, право на призначення пенсії державного службовця позивач не має.

Крім того, позивач в позовній заяві просить нарахувати пенсію згідно Закону України «Про державну службу» з 22.05.2017 р., проте як вбачається з матеріалів справ, позивач вже отримує пенсію за віком на загальних підставах, а вимог щодо переведення з одного виду пенсії на інший позовна заява не містить.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як орган виконавчої влади, діяв в межах своїх повноважень і ніяким чином не порушував права та законні інтереси позивача, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 18, 71, 94, 99, 100, 104, 161-163, 183-2 КАС України, ст. 19, 116, 117, 150 Конституції України, Законом України "Про державну службу", Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», постановою Кабінету Міністрів України від від 14.09.2016 р.,

Керуючись 241-247, 293, 295-297 КАС України, суд,-

постановив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій незаконними та зобов'язання здійснити нарахування пенсії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного адміністративного суду міста Києва протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.Новак