Справа № 814/2869/17
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 р.

№ 814/2869/17

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід-Захід-Енерго", вул. 8-го Березня, 34-А, оф. 306, м. Миколаїв, 54029

до відповідача:

Державної фіскальної служби України, Львівська площа, 8, м. Київ, 04053

про:

визнання протиправним і скасування рішення від 07.11.2017 № 273063/34319349,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Схід-Захід-Енерго» (надалі – Товариство або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України (надалі – ДФС або відповідач) від 07.11.2017 № 273063/34319349 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 02.10.2017;

зобов’язати ДФС зареєструвати податкову накладну Товариства № 1 від 02.10.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог Товариство вказало, що, в порушення вимог Податкового кодексу України, відповідач протиправно відмовив в реєстрації податкової накладної.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому, з посиланням на факт реєстрації податкової накладної та відсутність, на думку відповідача, предмету спору у справі, просив у задоволенні позову відмовити. Заперечень щодо викладених в адміністративному позові доводів про протиправність рішення відповідач у відзиві не висловив.

Ухвалою від 13.03.2018 суд закрив провадження у справі за позовною вимогою про зобов’язання ДФС зареєструвати податкову накладну.

На підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

30.10.2017 засобами телекомунікаційного зв’язку Товариство направило до ДФС для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) податкову накладну від 02.10.2017 № 1 (надалі – податкова накладна, арк. спр. 37). В той саме день реєстрацію податкової накладної було зупинено: «… виявлені помилки: відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 43.21.10.. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН …» (арк. спр. 38).

31.10.2017 позивач направив відповідачу пояснення та копії документів на підтвердження здійснення господарських операцій (арк. спр. 39, 12-36, 40-45).

14.12.2017 комісія Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (надалі – Комісія), з посиланням на підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України та постанову Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (надалі – Постанова № 190), прийняла рішення 273063/34319349 про відмову у реєстрації податкової накладної від 02.10.2017 № 1 (надалі – Рішення). Підставою для відмови Комісія вказала: «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування» (арк. спр. 11).

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов’язань платник податку зобов’язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін. Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку – продавець товарів/послуг зобов’язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Як вказано у пунктах 5, 10, 11 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (надалі – Порядок № 1246), після складення (з дотриманням вимог, установлених пунктами 2001.3, 2001.9 статті 2001 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, а також з урахуванням Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку) податкової накладної і накладення на неї електронного цифрового підпису, платник податку здійснює шифрування податкової накладної та надсилає її ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем.

Згідно з пунктом 74.2 статті 74 Податкового кодексу України, в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних в ЄРПН.

Після надходження податкової накладної до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється її розшифрування та проводиться перевірка зокрема відповідності податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризику, достатнім для зупинення її реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України. За результатами перевірки формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної (пункти 12, 13 Порядку № 1246).

Як вказано у пункті 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6 «Критеріїв …» (затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», надалі – Наказ № 567), моніторинг податкової накладної здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній, яка подана на реєстрацію, у 1,5 більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в ЄРПН, і переваження в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в ЄРПН, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб’єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VІ Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в ЄРПН.

У разі якщо за результатами моніторингу визначено, що податкова накладна відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в ЄРПН у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної, поданої на реєстрацію, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Податкового кодексу України.

У разі якщо за результатами моніторингу визначено, що податкова накладна відповідає одній з умов, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - реєстрація такої податкової накладної зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що, у квитанції, якою позивач був повідомлений про зупинення реєстрації податкової накладної (арк. спр. 38), відсутні посилання на відповідний підпункт пункту 6 «Критеріїв …» (Наказ № 567). Якщо припустити, що ДФС мала на увазі підпункт 1 пункту 6, то, в такому випадку, як вказано вище, у квитанції мала бути відображена відповідна інформація: чітке викладення фактів, що свідчать про відповідність податкової накладної вимогам підпункту 1 пункту 6, а також фактів, про які йдеться у передостанньому абзаці пункту 6, оскільки підставою для зупинення реєстрації податкової накладної є дві умови (відповідність податкової накладної вимогам підпункту 1 пункту 6 та відповідний результат порівняння суми ПДВ із сумою сплачених єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, податків та зборів).

Така інформація у квитанції відсутня, що свідчить про безпідставність зупинення реєстрації податкової накладної.

Як вказано у підпункті 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН платнику податку протягом одного операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризику, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в ЄРПН.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної ДФС не вказала, які саме пояснення та/або документи (з Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (Наказ № 567)), пропонується надати позивачу.

Згідно з підпунктом 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначених у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов’язання, відображеного у такій податковій накладній. Як вказано вище, Товариство 31.10.2017 подало до ДФС документи на підтвердження здійсненої господарських операцій.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Зазначена Комісія приймає рішення про:

реєстрацію податкової накладної в ЄРПН;

відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Підстави для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (надалі – Постанова № 190), Комісія приймає рішення на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, та/або копій документів, які платник має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов’язання, відображеного у податковій накладній. Підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, до якої застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття Комісією рішення про реєстрацію податкової накладної.

Таким чином, Постановою № 190 встановлено три підстави для прийняття ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, при цьому у третій з підстав передбачено два варіанти – надання документів, складених з порушенням законодавства, і недостатність наданих документів для прийняття позитивного рішення.

У Рішенні Комісія зазначила в якості підстави для відмови в реєстрації «надання платником податку документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної». Інформація про те, які саме з наданих позивачем документів складені з порушенням законодавства, в чому полягають ці порушення, які критерії достатності документів для прийняття позитивного рішення були використані, і чим встановлені такі критерії, у Рішенні відсутня, що свідчить про його безпідставність.

Як вказано у підпунктах 21.1.1, 21.1.2, 21.1.3, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов’язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень суди перевіряють зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Рішення ДФС вказаним вимогам не відповідає.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про протиправність Рішення.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 139, 194, 241-243, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід-Захід-Енерго" (вул. 8-го Березня, 34-А, оф. 306, м. Миколаїв, 54029, ідентифікаційний код 34319349) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 39292197) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 07.11.2017 № 273063/34319349.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід-Захід-Енерго» (. 8 Березня, 34, корп. А, оф. 306, м. Миколаїв, 54029, ідентифікаційний код 34319349) судовий збір у сумі 1 600 грн., сплачений платіжним дорученням від 14.12.2017 № 4148, за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04655, ідентифікаційний код 39292197).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна