Справа № 727/12962/17
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/50/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.,

при секретарі Меренчук Р.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_4, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог виступає Управління патрульної поліції в м.Чернівці, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог виступає Управління патрульної поліції в м. Чернівці, з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності до відповідача Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_4

Посилається на те, що 10.12.2017 року інспектор роти №2 батальйону УПП в м.Чернівці ОСОБА_4 виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №755750 про притягнення позивача, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення позивачем вимог п.2.9Д ПДР за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вказує, що згідно постанови інспектора поліції, йому ставиться в вину те, що він 10 грудня 2017 року о 14:43 год. в м.Чернівці, по вул.Героїв Майдану, 71, під час керування транспортним засобом користувався засобами звязку, тримаючи їх в руках, чим порушив п.2.9Д ПДР України.

Стверджує, що вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки позивач жодного правопорушення не вчиняв, ніякими засобами звязку не користувався, що також підтверджується фото екрана телефону, яке він зробив того дня та долучає до матеріалів справи.

Позивач вважає, що вказана постанова інспектора поліції винесена з грубим порушенням вимог законодавства України, що регулює дорожній рух, встановлює поведінку та правила учасників дорожнього руху, а також підстави, умови та порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності, оскільки інспектором було складено завідомо незаконну постанову, на підставі якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності жодних доказів, які б могли підтвердити вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, а також позбавлено позивача можливості користуватись усіма процесуальними правами, які передбачені Законом, що потягло за собою прийняття незаконної та необґрунтованої, на думку позивача, постанови.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення сурії АР №755750 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Чернівці ОСОБА_4 10.12.2017 року; провадження по адміністративній справі закрити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Позивач суду вказав, що того дня він мобільним телефоном під час керування транспортним засобом не користувався.

Відповідач інспектор роти №2 батальйону УПП в м.Чернівці ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову. Вважав, що доказом вчинення адмінправопорушення є складена відповідачем постанова, обставини, викладені в ній відповідач бачив особисто. При цьому, зауважив, що позивач відмовився надати на місці свій мобільний телефон відповідачу для огляду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АР №755750 від 10.12.2017 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Чернівці лейтенантом поліції ОСОБА_4, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.7). З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 10 грудня 2017 року о 14:43 год. керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Героїв Майдану, 71, під час керування транспортним засобом користувався засобами звязку, тримаючи їх в руках, чим порушив вимоги п.2.9Д Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КпАП України, передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП України, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до п.2.9.д. Правил дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Разом з тим, доказів, які б однозначно свідчили про вину ОСОБА_1 в порушенні зазначених вимог Правил дорожнього руху України суду не надано.

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, 10.12.2017 року по вул.Героїв Майдану поліцейські розмовляють з водієм вказаного в постанові автомобіля та в подальшому виносять відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, з вказаного відеозапису не вбачається факт розмови водія ОСОБА_1 по мобільному телефону в момент здійснення руху його автомобіля, оскільки відеозапис розпочинається о 14:47 год., коли автомобіль стоїть, при цьому у постанові вказано час вчинення правопорушення 14:43 год.

При цьому, сам водій ОСОБА_1 на місці відразу заперечує факт користування ним мобільним телефоном.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Окрім того, суд враховує також і пояснення самого ОСОБА_1, який як на місці, так і в судовому засіданні ствердив, що засобами звязку під час руху транспортного засобу не користувався.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права юридичних (доказових) фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи.

За таких обставин відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування та визнання дій відповідача протиправними. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд при цьому зазначає, що, з урахуванням Конституційних принципів законності та індивідуалізації відповідальності, обов'язковою передумовою накладення на особу адміністративного стягнення є точний виклад обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення, прямо передбаченого законодавством. Притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях є неприпустимим.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

За наведених обставин, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно закриття провадження по адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, то така вимога позивача задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 284 КУпАП вказане питання вирішує орган (посадова особа), який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Адміністративні суди не вирішують справу про адміністративне правопорушення, а розглядають позови щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст.245 КАС України до повноважень суду при вирішенні справи не відноситься прийняття рішення щодо закриття провадження по адміністративній справі.

А тому, в закритті провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_4, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог виступає Управління патрульної поліції в м.Чернівці, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову АР №755750 від 10 грудня 2017 року, винесену Інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ :