Справа № 805/3111/17-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року справа №805/3111/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Гайдар А.В., Казначеєва Е.Г.,

секретар Терзі Д.А.,

за участі позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року (повний текст складений 04.12.2017) у справі № 805/3111/17-а (головуючий І інстанції Аляб'єв І.Г. ) за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень ,-

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2017 року ОСОБА_2 (надалі позивач) з вернувся до Донецького окружного адміністративного суду до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (надалі контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування наступних податкових повідомлень рішень відповідача від 22 грудня 2015 року: № /9758/10/05-15-21 на суму 34 000 гривень, № /9759/10/05-15-21 на суму 510 гривень (а.с. 4-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 22 грудня 2015 року № /9758/10/05-15-21 та № /9759/10/05-15-21 (а.с. 50-52).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішенням, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час проведення фактичної перевірки обєкта павільйону, розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Соціалістична (нині ОСОБА_4), 54, де ОСОБА_2 як фізична особа-підприємець здійснює господарську діяльність виявлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами та супутніми товарами здійснюється без застосування РРО, чим порушено п. 1.2 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО в сфері торгівлі громадського харчування та послуг»), а також те, що у зазначеного субєкта господарювання відсутні ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами. Крім того, апелянт вказує, що перевіркою встановлено також порушення позивачем ч. 35 ст. 15 закону України «Про державне регулювання виробництво та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до єдиного реєстру, а також порушення ст. 85 ПК України в частині ненадання документів до перевірки на вимогу перевіряючих (а.с. 54-55),

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2 був зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця, основним видом діяльності якого по коду КВЕД 69.10 була діяльність у сфері права, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач, Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області є суб'єктом владних повноважень, на яке чинним законодавством покладено владні управлінські функції щодо, зокрема, дотримання субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), наявності у таких субєктів господарювання торгових патентів та ліценцій тощо.

Матеріали справи свідчать, що 01 січня 2014 року між ТОВ «Юліс-А» (надалі орендатор) та ФОП ОСОБА_2 (надалі суборендатор) укладено договір суборенди № 01/01-08.

Пунктом 1.1 розділу 1 передбачено, що орендатор зобовязується передати, а суборендатор прийняти у тимчасове користування, за плату, нежитлове приміщення торгівельний павільйон і обладнання, яке розташовано за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Соціалістична (нині ОСОБА_4), 54 на строк, встановлений цим договором.

Пунктом 4.1. розділу 4 «Строк суборенди» визначено, що строк оренди - до 31.12.2014 року (а.с. 8).

Додатковою угодою від 01.01.2015 року пункт 4.1. розділу 4 «Строк суборенди» викладено в наступній редакції: «Строк дії договору до 31.12.2015 року». В іншій частині договір від 01.01.2014 року за № 01/01-08 залишено без змін (а.с. 10).

15 січня 2015 року між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір суборенди.

Пунктом 1.1 розділу 1 передбачено, що орендодавець передає, а суборендар приймає у строкове користування нежитлове приміщення торгівельний павільйон та обладнання, яке розташовано за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Соціалістична (нині ОСОБА_4),54.

Відповідно до п. 1.2 розділу 1, термін оренди 10 місяців (з 15.01.2015 року по 16.11.2015 року (а.с. 11-13).

У період з 28 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року посадовими особами відповідача відповідно до Наказу № 164 та направлення № 133 від цієї ж дати проведено перевірку господарської одиниці «Кіоск», що розташована за адресою: м. Краматорськ, вул. Соціалістична, буд. 54 на предмет дотримання субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги) з регулювання обігу готівки, наявності свідоцтв про державну реєстрацію субєктів підприємницької діяльності торгових патентів і ліценцій.

В ході проведення зазначеної перевірки, відповідачем встановлено наступне: не надана ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями; не надана ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами; проведення розрахункової операції, а саме, продажу пива «Арсенал- місце» 1,25 л. 7,9 обор. за ціною 19 грн та цигарок LD Superslims Amber за ціною 15 грн без застосування реєстратора розрахункових операцій (надалі РРО), оскільки відповідний РРО у кіоску не зареєстрований.

05 листопада 2015 року позивач звернувся до в.о. начальника ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області, в якому зазначив, серед іншого, що 01 листопада 2015 року одним із уповноважених представників ОСОБА_5 позивачу передано копії: Наказу № 164 від 28.10.2015 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог законодавства України, яке регулює торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами та Наказу № 165 від 28.10.2015 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог законодавства України про використання праці найманих осіб, звертаючи увагу, що господарська діяльність за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Соціалістична, 54 (торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами) ним не здійснюється, праця найманих працівників не використовується (а.с. 15).

09 листопада 2015 року відповідачем складено Акт від №110/05-15-21-, в якому зазначено про порушення субєктом господарювання п. 1.2 ст. 3 Закону України «Про застосування РРО в сфері торгівлі громадського харчування та послуг» № 263/95 ВР від 06.07.1995 року, ч. 35 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництво та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 (а.с. 18-21).

На підставі висновків акту перевірки від 09 листопада 2015 року №110/05-15-21-, на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України та згідно із абз. 5,11 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, відповідачем, 22 грудня 2015 року винесені податкове повідомлення-рішення № 000341521/9758/10/05-15-21, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 34 000,00 грн за порушення вимог статті 15, частини 35 статті 15 Закону № 481/95 (а.с.22); податкове повідомлення-рішення № /9759/10/05-15-21, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн. за порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України.(а.с. 23).

Вважаючи відповідні податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що прийняті всупереч вимог діючого законодавства, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що податковим органом неправомірно винесено податкові повідомлення-рішення про накладення штрафних санкцій за порушення Законів України «Про застосування РРО в сфері торгівлі громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Податкового кодексу України саме до ОСОБА_2, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що саме останній здійснював господарську діяльність у торгівельному павільйоні за адресою проведення вказаної перевірки.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Право контролюючих органі на проведення перевірки закріплено в ст. 75 ПК України.

Так, згідно із п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Згідно із п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Як вже зазначалось вище, в період проведення фактичної перевірки (28.10.2015 року 06.11.2015 року) податковим органом обєкта за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Соціалістична, 54 одним із уповноважених представників ОСОБА_5 ОСОБА_2 01 листопада 2015 року передано копії: Наказу № 164 від 28.10.2015 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог законодавства України, яке регулює торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами та Наказу № 165 від 28.10.2015 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог законодавства України про використання праці найманих осіб.

Після отримання вищезазначених копій наказів, позивач, 05 листопада 2015 року звертався до податкового органу із заявою, в якій зазначив, що торгівельний павільйон та обладнання, який розташований за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Соціалістична,54 передано в суборенду ОСОБА_5 на підставі договору від 15.01.2015 року строком на 10 місяців, тобто, на час проведення перевірки, він не здійснював господарську діяльність у зазначеному приміщенні (торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами) та працю найманих працівників не використовував.

Разом з тим, контролюючим органом не перевірено вищезазначені обставини та винесено спірні податкові повідомлення-рішення саме на ОСОБА_2

Крім того, слід зазначити, що податковим органом належним чином не перевірено, чи перебуває продавець ОСОБА_6, в присутності якої проведено фактичну перевірки, та якою здійснено продаж пива «Арсенал- місце» 1,25 л. 7,9 обор. та цигарок LD Superslims Amber без застосування реєстратора розрахункових операцій та без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у трудових відносинах з позивачем.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачена відповідальність субєктів господарювання у вигляді застосування штрафних санкцій за продаж товарів без наявності ліцензії та проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункової операції.

Разом з тим, в даному випадку, у відповідача не було підстав для застосування штрафних санкцій саме до ОСОБА_2, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що саме останній здійснював господарську діяльність у торгівельному павільйоні за адресою проведення вказаної перевірки, а тому, винесені податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій є необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови складений 14 березня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року у справі № 805/3111/17-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.В. Гайдар

ОСОБА_7