Справа № 826/692/18
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 березня 2018 року № 826/692/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Власенкової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Підприємства із стопроцентним іноземним капіталом

«Віртген Україна» (далі також - позивач)

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі

Головного управління ДФС у м.Києві (далі також - відповідач,

ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Підприємство із стопроцентним іноземним капіталом “Віртген Україна” звернулось до суду з позовом до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві від 16.05.2016 №.

Ухвалою суду від 17.01.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №826/692/18.

Відповідно до частини п'ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідач не має права нараховувати та стягувати штраф відповідно до статті 126 Податкового кодексу України, оскільки штраф нараховується на дійсне податкове зобов’язання, а не податкове зобов’язання, якого не існувало, а виникло в результаті подання помилково податкової звітності.

Рішеннями судів, які набрали законної сили, підтверджено, що контролюючому органу було відомо про факт помилкового направлення уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік від 07.05.2014, а також самостійно запропоновано подати уточнюючу декларацію, оформлену належним чином, що підтверджується листом від 06.06.2014 №644-26-500-15-04-22. Відтак, висновок відповідача, викладений в акті перевірки про несвоєчасно не сплачене грошове зобов’язання згідно з податковою декларацією з податку на прибуток підприємства від 07.05.2014, яку подано помилково, не відповідає дійсним обставинам та є необґрунтованим.

Також, зазначається про те, що пунктом 4.10 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп’ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затвердженої наказом ДПС України від 14.06.2012 №516, з метою забезпечення практичного застосування статей 46-51 Податкового кодексу України визначено, що якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію із виправленими показниками до закінчення граничного терміну строку подання декларацій за такий самий звітний період, то штрафи, передбачені пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, не застосовуються. Тоді як ДПС визнає оригіналом електронний документ, отриманий останнім до закінчення граничного терміну подання податкової звітності, попередні відомості мають статус до відома.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачем порушено термін сплати грошового зобов’язання згідно з податковою декларацією з податку на прибуток підприємства, тому на нього обґрунтовано накладено штраф.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з актом перевірки Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві від 04.05.2016 №711/26-50-12-04-23 встановлено порушення позивачем терміну оплати грошового зобов'язання у розмірі 250 304,00 грн. відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємства від 07.04.2014 №. Граничний строк сплати грошового зобов’язання - 07.05.2014, тоді як фактично його сплачено 21.05.2014, тобто із затримкою 14 днів.

На підставі указаного акту відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 16.05.2016 про нарахування штрафної санкції у розмірі 25 030,40 грн. згідно зі статтею 126 Податкового кодексу України, а саме в розмірі 10% від суми простроченого грошового зобов’язання.

Не погоджуючись з указаним податковим повідомленням-рішенням, підприємство оскаржило його в адміністративному порядку.

Рішеннями Головного управління ДФС у м.Києві від 28.07.2016 №16919/10/26-15-10-01-35 та ФС України від 27.09.2016 №20863/6/99-99-1103-01-25 позивачу відмовлено у задоволенні скарг, а вищевказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Разом з тим, згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, зазначеними вище нормами визначено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

З системного аналізу викладеного вбачається, що якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок, з урахуванням вимог статті 50 Податкового кодексу України, у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, оскільки, з поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

З постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.01.2015 у справі №826/18026/14 за позовом підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом «Віртген Україна» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015, судом встановлено, що контролюючому органу було відомо про факт помилкового направлення уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік від 07.05.2014, а також самостійно запропоновано подати уточнюючу декларацію, оформлену належним чином, що підтверджується листом від 06.06.2014 №644-26-500-15-04-22. Відтак, висновок відповідача, викладений в акті перевірки про несвоєчасно не сплачене грошове зобов’язання згідно з податковою декларацією з податку на прибуток підприємства від 07.05.2014, яку подано помилково, не відповідає дійсним обставинам та є необґрунтованим.

Пунктом 4.10 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп’ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затвердженої наказом ДПС України від 14.06.2012 №516, з метою забезпечення практичного застосування статей 46-51 Податкового кодексу України визначено, що якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію із виправленими показниками до закінчення граничного терміну строку подання декларацій за такий самий звітний період, то штрафи, передбачені пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, не застосовуються. Тоді як ДПС визнає оригіналом електронний документ, отриманий останнім до закінчення граничного терміну подання податкової звітності, попередні відомості мають статус до відома.

З указаного вище судового рішення також вбачається, що після надіслання підприємством зі стопроцентним іноземним капіталом «Віртген Україна» податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 07.05.2014 позивачем надіслано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства а 2013 рік від 21.05.2014, відтак, ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м.Києві було відомо про подальше уточнення задекларованих показників з податку на прибуток підприємства за 2013 рік у відповідності до уточнюючої податкової декларації від 21.05.2014, поданої в межах граничних строків, визначених податковим законодавством.

Крім того, як зазначено у вищевказаному рішенні суду, контролюючий орган було повідомлено листом від 12.05.2014 за вих.№084 про те, що уточнююча декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 07.05.2014 була направлена контролюючому органу з помилковими даними, у зв’язку зі збоями у роботі електронної системи МЕ.DOK, у зв’язку з чим позивач просив вважати уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 07.05.2014 такою, що прийнята до відома.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набуло законної сили, не оскаржуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що після подання позивачем декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік від 07.05.2014 ним було подано уточнюючу декларацію 21.05.2014.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що висновок відповідача, викладений в акті перевірки від 04.05.2016 3711/2650-12-04-23 про несвоєчасну сплату позивачем грошового зобов’язання згідно з податковою декларацією з податку на прибуток підприємства від 07.05.2014, яку подано помилково, не відповідає дійсним обставинам та є необґрунтованим, що зумовлює визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.05.2016 №, прийнятого на підставі цього акта.

Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 1762,00 грн., що підтверджується квитанцією від 11.01.2018, який у зв’язку із задоволенням його позовних вимог підлягає поверненню йому у повному обсязі.

Керуючись статтями 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві від 16.05.2016 №.

Присудити на користь підприємства із стопроцентним іноземним капіталом «Віртген Україна» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ДФС у м.Києві

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки , встановлені статтями 295-297 цього Кодексу.

Суддя О.О. Власенкова