Справа № 805/373/18-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 р. Справа№805/373/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Михайлик А.С. розглянув в порядку спрощеного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії та утриматись від вчинення певних дій

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ОСОБА_2

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Бахмутського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області із позовом про визнання протиправною бездіяльності, що полягає у поновленні та невиплаті, починаючи з червня 2017 року пенсії; визнати протиправним та скасувати рішення про зупинення (припинення) виплати пенсії; зобовязати поновити виплату пенсії з червня 2014 року та утриматися від подальшого зупинення її виплати.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є пенсіонером за віком, перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Стаханов Луганської області, востаннє отримував пенсійні виплати у червні 2014 року. 15 червня 2017 року позивач зареєструвався (прописався) у м. Бахмут, про що наявна відмітка у його паспорті, та 21 червня 2017 року звернувся до відповідача із запитом пенсійної справи з попереднього міста обліку для подальшого отримання пенсії за новою адресою реєстрації. Позивач дізнався, що 6 листопада 2017 року відповідачем отримано електрона пенсійна справа позивача, однак, виплата пенсії розпочата не була. Листом від 8 грудня 2017 року за № 635/З-02-01-08 відповідач повідомив позивачу, що виплату останньому пенсії не поновлено через його відсутність в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Відповідач в листі зазначив, що оскільки позивач перемістився та зареєструвався у м. Бахмут після початку антитерористичної операції (АТО), то вважається внутрішньо переміщеною особою. Позивач зазначає в позовній заяві, що відповідач безпідставно припинив виплачувати пенсію, чим порушив його права та позбавив єдиного джерела до існування.

У позові позивачем викладено клопотання про розгляд справи за його відсутності.

6 лютого 2018 року судом отримано надані Бахмутським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області заперечення проти позову, до яких додані документи, що стосуються нарахування та виплати пенсії позивачу. У запереченнях та наданих в ході розгляду справи додаткових письмових поясненнях відповідач зазначив, що пенсія позивачу не виплачується, оскільки позивач перемістився та зареєструвався у м. Бахмут після початку антитерористичної операції (АТО), а отже вважається внутрішньо переміщеною особою та має право звернутись до органів соціального захисту населення для отримання довідки про взяття його на облік як внутрішньо переміщеною особою, з якою зможе звернутись до територіального органу Пенсійного фонду України, після чого йому буде виплачена заборгованість з пенсійних виплат за буде здійснюватися подальша виплата.

В запереченнях проти позову також викладено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

На підставі частини 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалами від 16 січня 2018 року позивачу відстрочено сплату судового збору за подання даного позову до ухвалення рішення у справі та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження, судове засідання призначено на 5 лютого 2018 року, а в подальшому відкладалось на 27 лютого 2018 року та 15 березня 2018 року.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до 15.06.2017 був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2. З 15.06.2017 позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, про що наявний штамп у паспорті щодо відомостей про місце проживання особи та свідчить інформація, надана першим заступником Бахмутського міського голови у листі відповідачу від 30.06.2017 № 2641.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером за віком (безстроково), перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Стаханов Луганської області, про що свідчить довідка останнього від 30.09.2014 № 2492 і не заперечується сторонами.

В наданому позові позивач зазначає про отримання останньої пенсії у червні 2014 року. Будь-яких документів на спростування цього твердження відповідач не надав.

16 червня 2017 року позивач звернувся до Бахмутського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про виплату пенсії, в якій просив перераховувати її на відкритий ним в банку картковий рахунок.

21 червня 2017 року позивач звернувся до Бахмутського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про запит пенсійної справи з Управлінні Пенсійного фонду України в м. Стаханов Луганської області.

24 листопада 2017 року позивач звернувся до відповідача із запитом, в якому просив надати розяснення щодо підстав невиплати пенсії.

Листом від 8 грудня 2017 року № 635/З-02-01-08 відповідач повідомив ОСОБА_1, що 6 листопада 2017 року до управління надійшла електрона пенсійна справа позивача, однак, в поновленні виплати пенсії останньому відмовлено, про що направлено повідомлення. Вказано, що особа, яка перемітилась з території, де виникли визначені у ст. 1 Закону № 1706 (Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб) обставини та зареєєструвалася на території підконтрольній українській владі після початку антитерористичної операції (АТО), вважається внутрішньо переміщеною особою. В листі вказано, що для відновлення виплати пенсії позивачу необхідно звернутись до управління за місцем реєстрації з заявою про поновлення виплати пенсії та надати паспорт, ідентифікаційний код, довідку внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі такої довідки з обовязком зазначенням підстав для відмови, необхідність чого передбачено п. 1 Постанови КМУ від 5 листопада 2014 р. № 637 про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі Постанова № 637) та п.п. 2, 8, 9 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 про облік внутрішньо переміщених осіб (далі Порядок № 509). У листі зазначено також, що у разі незгоди з відповіддю, вона може бути оскаржена в органах Пенсійного фонду України вищого рівня чи до суду.

Отримавши зазначену відповідь позивач звернувся до суду із даним позовом 9 січня 2018 року, тобто у межах визначено ч. 2 ст. 122 Кодексом адміністративного судочинства України шестимісячного строку, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ОСОБА_3

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-VI (далі за текстом ЗУ № 1058).

Відповідно статті 5 ЗУ № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону встановлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 49 зазначеного закону виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з наступних підстав: - якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; - у разі смерті пенсіонера; - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; - в інших випадках, передбачених законом. Частиною другою цієї статті передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає. У той же час, про припинення виплати пенсій відповідним органом пенсійного фонду має прийматися рішення.

Згідно з п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до п. 4.10 цього Порядку заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами), відповідно до п.п. 10, 11 якого, заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови предявлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для зясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку. Одержувачі, крім внутрішньо переміщених осіб, можуть у будь-який час змінити уповноважений банк, подавши заяву до відповідного уповноваженого банку згідно з пунктом 10 цього Порядку.

Як встановлено судом з наданого позову, виплата позивачу пенсії не здійснюється з липня 2014 року. Згідно з відміткою в паспорті позивача щодо місця проживання, 15 червня 2017 року його знято з реєстраційного обліку в місті Стаханов, і в цей же день зареєстровано за новим місцем проживання в місті Бахмут. Після зміни місця проживання позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії (шляхом перерахування на картковий рахунок, відкритий в банківській установі), пенсійну справу позивача за його запитом відповідачем з попереднього місяця обліку у м. Стаханов отримано 6 листопада 2017 року. Виплату пенсії позивачу управлінням не поновлено, оскільки пенсіонером не надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі такої довідки.

Водночас, статтею 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено. Крім того, рішення про припинення виплати позивачу пенсії із зазначенням обґрунтованих причин з посиланням на нормативні акти, відповідачем не приймалось.

Відповідно до положення абзацу 2 пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 (далі Правила № 207) відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Щодо посилань відповідача на положення Постанови № 637, Порядку № 509 суд зазначає, що вони до даних правовідносин не застосовуються, оскільки їх прийнято задля забезпечення реалізації положень Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, яким встановлюються гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Позивач дійсно формально підпадає під ознаки наведені у статті 1 вказаного Закону, яка визначає поняття внутрішньо переміщеної особи. Втім, отримання цього статусу не є обов'язком, а є правом особи, яка вважає себе переміщеною особою і бажає скористатися відповідними гарантіями.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.02.2018 у справі № 234/11095/17 (№ К/9901/163/17).

Як встановлено судом, позивач змінив місце свого постійного проживання та зареєстрований на підконтрольній Україні території, не бажає отримувати статус внутрішньо переміщеної особи, тому його право на отримання пенсії не може залежати від наявності у позивача довідки внутрішньо переміщеної особи (або рішення про відмову у наданні такої довідки з обґрунтуванням підстав відмови) та виконання вимог нормативно-правових актів, які встановлюють порядок для осіб із таким статусом.

На підставі наведеного, посилання відповідача на зазначені підзаконні нормативно-правові акти є безпідставними.

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо припинення виплати пенсії з червня 2017 року, в той час як припинення виплати пенсії за своєю сутністю є дією. Суд вважає, що визначення позивачем припинення виплати пенсії бездіяльністю не впливає на суть заявлених позивачем вимог - визнання протиправним припинення виплати пенсії, через що зазначені вимоги підлягають задоволенню.

Позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення про зупинення (припинення) виплати пенсії в свою чергу не підлягають задоволенню, оскільки таке рішення не приймалось.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Разом із цим, згідно з ч. 2 цієї статті нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Позивач просить суд зобовязати поновити виплату пенсії з червня 2014 року та утриматися від подальшого призупинення її виплати.

При цьому, судом встановлено та позивач власноруч зазначив у позовній заяві, що у червні 2014 року він пенсію отримав, а не виплачується вона з липня 2014 року.

Враховуючи, що судом встановлено протиправність невиплати позивачу пенсії та відсутність законодавчо визначених підстав задля її не нарахування та невиплати, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача поновити позивачу виплату пенсії з липня 2014 року за документами, поданими позивачем до управління при зверненні, та наявними в пенсійній справі.

Водночас в задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача утриматися від подальшого призупинення виплати пенсії слід відмовити, оскільки судовому захисту у відповідності до ст. 5 КАС України підлягають лише порушені права, а не ті, що можуть бути порушені в майбутньому.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом при відкритті провадження у справі ухвалою від 16 січня 2018 року було задоволено клопотання позивача та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Виходячи зі змісту позову, позивачем заявлено дві позовні вимоги: 1 про визнання протиправною бездіяльності, що полягає у непоновленні та невиплаті, починаючи з червня 2017 року пенсії та визнання протиправним та скасування рішення про зупинення (припинення) виплати пенсії, що є передумовою для застосування іншого засобу захисту порушеного права шляхом зобовязання поновити виплату пенсії з червня 2014 року, які фактично є однією позовною вимогою (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14 березня 2017 року № 21-3944а16); 2 - зобовязати утриматися від подальшого зупинення виплати пенсії.

Враховуючи висновки суду про часткове задоволення позовних вимог судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає стягненню на користь Державного бюджету України з позивача в сумі 704,80 грн. та за рахунок бюджетних асигнувань відповідача також у сумі 704,80 грн..

З огляду на викладене вище, на підставі Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Декабристів, 45/165, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Бахмутського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84500, Донецька обл., місто Бахмут, вулиця Миру, будинок 35, код ідентифікаційний код 37868797) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії та утриматись від вчиненні певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправною невиплату Бахмутським обєднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області пенсії ОСОБА_1 з червня 2017 року.

Зобовязати Бахмутське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 1 липня 2014 року згідно з документами, поданими при зверненні, та наявними в пенсійній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Декабристів, 45/165, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок на користь Державного бюджету України за наступними реквізитами: Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 0001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 820019, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Стягнути з бюджетних асигнувань Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок на користь Державного бюджету України за наступними реквізитами: Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 0001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 820019, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Михайлик А.С.