Справа № 826/5795/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2018 року № 826/5795/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс Профі»
до Головного управління Державної фіскальної служби у Києві, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс Профі» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - Відповідач 1), Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (надалі - Відповідач 2), в якому просить суд: визнати протиправним дії Головного управління ДФС у м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС щодо нарахування 09.03.2017 року пені у сумі 22421,91 грн. в інтегрованій картці платника податків ТОВ «Сталекс Профі» () по податку на додану вартість; зобов'язати Офіс великих платників податків ДФС внести зміни до інтегрованої картки платників податків ТОВ «Сталекс Профі» (), шляхом виключення з неї суми пені у розмірі 22421,91 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 19.05.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 15.08.2017 р.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 15.08.2017 р. розгляд справі відкладено до 24.10.2017 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. на лікарняному.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 24.10.2017 р. розгляд справі відкладено до 27.11.2017 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. у відпустці.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем 2 протиправно відмовлено в скасуванні пені у розмірі 22421,91 грн., оскільки нарахування пені було на неіснуючий борг.

Представника Відповідача 1 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. В матеріалах справи містяться письмові заперечення на позовну заяву.

Відповідач 2 зазначає, що нарахована пеня є обґрунтованою, оскільки Позивачем було погашено грошові зобов'язання з податку на додану вартість з порушенням строків, встановлених Податковим кодексом України щодо сплати узгоджених грошових зобов'язань.

В судовому засіданні 27.11.2017 р. Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини 6 статті 128 КАС України (в редакції станом на листопад 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Співробітниками Головного управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Сталекс Профі» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2015 року по 30.09.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2016 року.

За результатом перевірки Контролюючим органом складено Акт № 18/26-15-14-01-02/38316724 від 23.01.2017 року (надалі - Акт перевірки).

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2017 року, яким нараховано суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 72093,00 грн., за штрафними санкціями 36047,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення №825 від 01.03.2017 року ТОВ «Сталекс Профі» сплачено податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2017 року у розмірі 108140,00 грн.

Офісом великих платників податків ДФС 15.03.2017 р. винесено податкову вимогу №20-18, якою нараховано перю в розмірі 20309,71 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу.

Позивач звернувся Листом від 23.03.2017 р. з запитом про надання інформації про податковий борг.

Листом Офіс великих платників податків ДФС від 04.04.2017 року №19084/10/28-10-07-02-13 повідомив ТОВ «Сталекс Профі», що згідно даних інформаційної системи ДФС в інтегрованій картці платника податків по ПДВ за період з 01.02.2017 року по 23.03.2017 року відображено нарахування податкових зобов'язань з ПДВ: згідно податкового повідомлення - рішення № від 21.02.2017 року: основний платіж - 72093,00 грн., штрафні санкції - 36047,00 грн.; пені 22421,91 грн. (акт№18/26-15-14-01-02 від 23.01.2017 року).

Позивач не погоджуючись з діями Відповідачів звернувся за захистом своїх прав до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно з п.111.2 ст.111 Податкового кодексу України фінансова відповідальність за порушення податкового та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) та/або пені.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу. При нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами нарахування пені розпочинається від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Так з матеріалів справи вбачається, що Відповідно до платіжного доручення №825 від 01.03.2017 року ТОВ «Сталекс Профі» сплачено податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2017 року у розмірі 108140 грн.

Отже, Позивачем в межах строків визначених податковим законодавством сплачено грошове зобов'язання визначене податковим повідомлення-рішенням.

Суд звертає увагу, що Відповідачем 2 не надано суду доказів того на підставі чого Позивачу нараховано пеню.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Позовні вимоги Позивача в частині щодо визнання протиправними дії Офісу великих платників податків ДФС щодо нарахування пені у сумі 22421,91 грн. є обґрунтованими та підлягають скасуванню.

Відповідно до правил частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням того, що судом визнано протиправні дії та для відновлення порушених прав Позивача, Суд вважає вийти за межі позовних вимог та скасувати податкову вимогу від 15.03.2017 р. №20-18, якою нараховано пеню в розмірі 20309,71 грн.

В запереченнях на позовну заяву Відповідачі зазначають, що вчинення дій з внесення змін інтегровану картку відноситься виключно до повноважень суб'єкта владних органів, а тому суд не вправі зобов'язувати Відповідачів вчиняти дані дії, Суд не погоджується з даними твердженнями з наступних підстав.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Обрана Судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження Відповідача.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому, Суд застосовує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 01.07.2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії», відповідно до яких, саме орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Крім того, Суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, у Позивача відсутній податковий борг, а Контролюючий орган не припинив нараховувати пеню на неіснуючий податковий борг, що в свою чергу спричинило появу нового податкового боргу та відповідної пені, чим порушено права та інтереси Позивача та для уникнення в майбутньому вчинення протиправних дій, Суд вважає, що в даному випадку суд наділений право зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

При цьому Суд враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 (справа №21-1465а15), згідно якої спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи, що Відповідачами не доведено правомірність вчинення своїх дій, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо зобов'язання Відповідача 2 зняти з нарахування в інтегрованій картці платника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс Профі» () пеню у розмірі 22 421,91 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищезазначені факти, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс Профі» (03680, м. Київ, пров. Радищева, 3; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо нарахування пені у сумі 22421,91 грн.

3. Скасувати податкову вимогу від 15.03.2017 р. №20-18, якою нараховано пеню в розмірі 20309,71 грн.

4. Зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби виключити в інтегрованій картці платника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс Профі» (03680, м. Київ, пров. Радищева, 3; ) пеню з податку на додану вартість у розмірі 22421,91 грн.

5. Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс Профі» (03680, м. Київ, пров. Радищева,3, ) судові витрати в розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук