Справа № 621/2876/17
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ іменем України

15 березня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Бібіка О.В.

за участю секретаря Горобець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області з вимогами:

- визнати рішення від 14.12.2017 року Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області в частині відмови в перерахунку розміру призначеної пенсії з 28.10.2010 року з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціальних питань, в розмірах зазначених в грошовому атестаті від 11.11.2010 року № 22, а також на підставі довідки від 12.07.2017 р. № 873, яка була надана управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області про отримання мною матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціальних питань та довідки ГУНП в Харківській області від 27.11.2017 року № 72 про одноразові додаткові види грошового забезпечення, нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з 01.10.2008 року по 30.09.2010 року, з яких утримувались внески до пенсійного фонду та єдиний соціальний внесок - незаконним;

- зобов'язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати на підставі наявних у пенсійній справі видів грошового забезпечення для нарахування пенсії ОСОБА_1 із зазначенням відомостей про розмір одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 36948,38, яку він отримував, та перерахувати починаючи з 28.10.2010 року та довічно, та на підставі довідки від 12.07.2017 р. № 873 управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області про отримання матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціальних питань та довідки ГУНП в Харківській області від 27.11.2017 року № 72 про одноразові додаткові види грошового забезпечення, нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з 01.10.2008 року по 30.09.2010 року, з яких утримувались внески до пенсійного фонду та єдиний соціальний внесокперерахувати з вересня 2016 р. та довічно;

- зобов`язати головне управління Пенсіонного фонду України в Харківській області обчислити та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати: включення до складу пенсійних виплат одноразової грошової допомоги при звільненні та суми отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціальних питань.

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обгрунтування позовної заяви зазначив, що наказом ГУМВС України в Харківській області № 157 о/с від 27.10.2010 був звільнений зі служби в МВС України з посади заступника начальника начальника штабу Харківського РВ ГУМВСУ в Харківській області в запас за ст.64-б через хворобу та отримав право на пенсію.

Для нарахування пенсійних виплат МВС України в Харківській області був складений та поданий до ПФУ грошовий атестат, а також інші документи, у яких вказані грошові виплати, які повинні враховуватись під час встановлення розміру пенсії та необхідні для її призначення.

При оформленні документів для призначення пенсії Управління МВС України в Харківській області включили до довідки про види грошового забезпечення для нарахування пенсії серед іншого і одноразову грошову допомогу при звільненні та індексацію.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі наданих документів призначена пенсія з 28.10.2010 р.

ГУ ПФУ виплачує щомісяця пенсію в розмірі 3097,59 грн, яка обчислена з грошового забезпечення без врахування фактично отриманих у складі грошового забезпечення одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціальних питань, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У травні 2017 року він ознайомився з пенсійною справою та встановив, що до грошових виплат, з яких повинна нараховуватись пенсія, працівниками ПФУ не включена сума вихідної допомоги при звільненні у розмірі 36948,38 грн. та сума матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціальних питань 10158,80 грн.

Головне Управління Персійного Фонду України в Харківській області протиправно не врахувало під час визначення розміру пенсії всі необхідні види грошового забезпечення, які необхідно враховувати для нарахування пенсії, які він отримував під час проходження служби в МВС України, а саме: одноразову грошову допомогу при звільненні та суму отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціальних питань, тобто зазначені дії є протиправними.

Вказане протирічить чинному на момент звільнення законодавству, а саме постанові Кабінету Міністрів України № 697 від 18.05.1998 року, якою затверджено Перелік видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій та судовій практиці Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України з розгляду аналогічних справ, бо зазначені мною види оплати праці вихідна допомога при звільненні таматеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціальних питань не значились у вказаному Переліку видів оплати праці та інших виплат на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій, а значить з них нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування і значить вони повинні враховуватись для призначення мені пенсії.

Він звернувся до ГУПФУ з письмовою заявою від 19.06.2017 року та від 12.07.2017 року про перерахунок розміру пенсії з моменту її призначеннязгідно інформації про види грошового забезпечення, які вказані у грошовому атестаті та інших довідках, наявних у пенсійній справі про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії.

Відповідач листами від 03.07.2017 №1225/Л-14 та від 26.07.2017 №1374/Л-14 відмовив позивачу в задоволенні заяви без прийняття відповідного рішення.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 11.12.2017 року зобов'язано ГУПФУ у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 19 червня 2017 р., та додаткові документи, а саме: 1) довідку від 12.07.2017 р. № 873, яка була надана Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області про отримання ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціальних питань; 2) довідку ГУНП в Харківській області від 27.11.2017 року № 72 про одноразові додаткові види грошового забезпечення нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з 01.10.2008 року по 30.09.2010 року, з яких утримувались внески до Пенсійного фонду та єдиний соціальний внесок та прийняти за цією заявою та додатковими документами відповідне рішення.

Станом на 14.12.2017 року ГУПФУ у Харківській області розглянуло заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 19 червня 2017 р., та додаткові документи та приняло рішення про відмову в перерахунку пенсії.

Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, начальник Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області ОСОБА_2 подав відзив на позов, де зазначив, що вимоги є необгрунтованими та безпідставними виходячи з наступного.

Позивач знаходиться на обліку в ГУ та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Вказаним Законом визначено норми та порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі.

Серед переліку складових грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, наведених у ч. 3 ст. 43 Закону №2262-XII, відсутні одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, одноразові додаткові види грошового забезпечення, як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та такий додатковий вид грошового забезпечення як "винагорода", тобто згідно позову "щомісячна грошова допомога" не враховуються при обчисленні пенсії позивачу. Не враховуються також й індексація та одноразова грошова допомога.

Таким чином, при призначенні пенсії ОСОБА_1 Головним управлінням додержані вимоги ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Надані позивачем довідки від 27.11.2017 року №72 про одноразові додаткові види грошового забезпечення нараховані та виплачені ОСОБА_1 та від 12.07.2017 року №873 про додаткові види грошового забезпечення не можуть бути прийняті до уваги.

Підстав для задоволення вимог щодо нарахування та сплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати не має, оскільки основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050 та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, а в даному випадку відповідачем будь-яких нарахувань (перерахувано) здійснено не було.

Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Позивачем ОСОБА_1 надані заперечення на відзив, в яких він просить визнати наведені відповідачем доводи такими, що не спростовують докази, наведені у позові.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини, які не підлягають доказуванню, оскільки визнаються учасниками справи.

Позивач проходив службу в Харківському РВ ГУМВСУ в Харківській області на посаді заступника начальника - начальника штабу старшого оперуповноваженого та 27.10.2010 року був звільнений в запас за ст. 64-Б через хворобу.

ГУПФУ в Харківській області призначило та виплачує пенсію ОСОБА_1 відповідно до Закону № 2262-XII. Позивач перебуває на пенсійному обліку у ГУПФУ.

ГУПФУ виплачує позивачу пенсію в розмірі якій обчислений з грошового забезпечення без урахування грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні які фактично отримані позивачем під час служби.

З копії грошового атестату №22 та довідки до грошового атестату №22 ОСОБА_1 (а. с. 12, 13) для призначення пенсії вбачається, що в останніх не зазначено всіх видів грошового забезпечення ОСОБА_1 з яких має бути обчислений розмір пенсії позивача. Зокрема при призначенні пенсії не було враховано сум грошової допомоги на оздоровлення, сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які позивач фактично отримав протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення та з яких було утримано єдиний соціальний внесок.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 7 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС 31.12.2007 № 499 (зареєстровано в Мінюсті 12.03.2008 р. за № 205/14896; далі - Інструкція) яка була чинною на момент спірних правовідносин. Так, розмір грошової допомоги для оздоровлення надається у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати (п.п. 3 п. 5 Постанови № 1294, п.п. 2.16.3. розділу II. Інструкції).

Одноразова грошова допомога при звільненні передбачена статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 10.03.2015 р. та від 20.10.2015 р., прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-70а15, грошова допомога на оздоровлення та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду України від 20.10.2015 року у справі № 21-2942а15, щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Отже, суд вважає, що в даному випадку позивач має право на призначення та отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі, який має бути обчислений з грошового забезпечення до якого включені грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні з яких утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на висновки Верховного Суду України які висловлені в постанові від 12 вересня 2017 року у справі №812/6733/13-а оскільки зазначені висновки стосуються інших фактичних обставин, та не відносяться до змісту постанови Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-70а15, тобто має місце не чіткість та не узгодженість національного законодавства.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 14.10.2010 р. у справі "Щокін проти України") не відповідність національного законодавства вимозі "якості" закону, тобто вразі як що відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника держава несе за це відповідальність.

Так, у справі «Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства» (рішення від 25.11.1999 р.) Суд вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення «встановлений законом», є передбачуваність. Норму не можна вважати «законом», якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях.

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Суд наголошує: Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Конституційний Суд України (рішення від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005) наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування. Така неврегульованість чи відсутність визначеності в діяльності органів державної влади щодо особи, зокрема забезпечення, додержання чи реалізації прав і свобод людини і громадянина, може мати негативні наслідки і призвести до сваволі. Визначеність правового регулювання має на меті запобігти будь-якому її прояву щодо особи.

Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року N 2050-ІІІ передбачена виплата громадянам компенсації втрати частини доходів у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів.

Так, згідно з ст. 2 Закону, згідно ст. 2 цього Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не носять разового характеру, у тому числі пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

На виконання зазначеного Закону Постановою Кабінету Міністрів України 03.09.2014 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою № 440 (далі Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 21 лютого 2001 року № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно з абз. 1 п. 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії), порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання) та затримка виплати доходів один і більше календарних місяців.

Враховуючи те, що доходи, а в даному випадку щомісячна пенсія, виплачуються позивачу щомісячно без затримки, підстав для нарахування та виплати компенсації немає, тому вимога про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити суму компенсації втрати частини доходів, за період у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії задоволенню не підлягає.

Щодо строку захисту права позивача на перерахунок та виплату пенсії, в розмірі який обчислений з грошового забезпечення до якого включені грошова винагорода, грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів.

Оскільки позивач з моменту призначення пенсії мав право на обчислення її розміру з усіх складових грошового забезпечення, зазначених в довідках №873 від 12.07.2017 року та №72 від 27.11.2017 року, а призначення пенсії в меншому розмірі відбулось не з вини позивача, суд із врахуванням наведених вище положень ст. 63 Закону № 2262-12 приходить до висновку про задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію з 12.07.2016 року в розмірі, який обчислений з урахуванням грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах зазначених у довідках.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не надано до суду належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови в перерахунку пенсії на підставі нових поданих позивачем документів.

Згідно ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

У зв'язку з тим, що для усунення порушення прав позивача ГУПФУ повинно вчинити певні дії, то вимоги позивача щодо встановлення судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання судового рішення є законними, строк подачі звіту протягом п'ятнадцяті днів, з дня набрання постановою законної сили є розумним строком.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За розгляд адміністративного позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №13_12 від 14.12.2017.

Керуючись ст.243 ч.3, 250, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати рішення від 14.12.2017 року головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок призначеної 28.10.2010 року пенсії з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціальних питань, в розмірах зазначених в грошовому атестаті від 11.11.2010 року № 22, а також на підставі довідки від 12.07.2017 р. № 873, яка була надана управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області про отримання матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціальних питань та довідки ГУНП в Харківській області від 27.11.2017 року № 72 про одноразові додаткові види грошового забезпечення, нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з 01.10.2008 року по 30.09.2010 року, з яких утримувались внески до пенсійного фонду та єдиний соціальний внесок - незаконним.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок з 12.07.2016 року пенсії ОСОБА_1 на підставі наявних у пенсійній справі видів грошового забезпечення для нарахування пенсії із зазначенням відомостей про розмір одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 36948,38, яку він отримував, та перерахувати на підставі довідки від 12.07.2017 р. № 873 управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області про отримання матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціальних питань та довідки ГУНП в Харківській області від 27.11.2017 року № 72 про одноразові додаткові види грошового забезпечення, нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з 01.10.2008 року по 30.09.2010 року, з яких утримувались внески до пенсійного фонду та єдиний соціальний внесок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зобовязати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом 15 днів з дня набрання рішення законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбаченого частиною 1 статті 382 КАС України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безповсередньо до Апеляційного адміністративного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: