Справа № 591/6160/17
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/6160/17
Провадження № 2-а/591/260/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Бурда Б.В. розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в м. Суми справу 591/6160/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в м. Суми Бухстовської Вікторії Вікторівни (місцезнаходження: м. Суми, вул.. Білопільський шлях, буд. 18/1) про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник свої вимоги мотивує тим, що 21.10.2017 року відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він нібито порушив ПДР, а саме здійснив поворот без включення відповідного покажчику повороту та керував автомобілем без полісу страхування цивільно-правової відповідальності. Вважає постанову незаконною, оскільки він правил дорожнього руху не порушував. Відповідач у супереч вимогам закону розглянула справу на місці зупинки та за відсутності доказів, що підтверджують його винуватість, прийняла рішення. Тому, вважаючи дії відповідача з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

05.03.2018 року, після скасування апеляційним судом ухвали суду про повернення адміністративного позову, у даній справі було відкрите провадження та призначений розгляд справи без виклики сторін, в порядку письмового провадження.

15 березня 2018 року відповідачем поданий відзив на позов та докази на його обґрунтування.

У відзиві на позов відповідачем зазначено, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху був виявлено безпосередньо ним та зафіксовано на відео реєстраторі. Розгляд справи було проведене з дотриманням вимог закону. Вважає, що ним обґрунтовано прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст.126 КпАП України, оскільки позивач рухаючись в м. Суми не виконав вимоги ПДР та при зміні напрямку руху не ввімкнув відповідний покажчик повороту. Після зупинки даного транспортного засобу було виявлено, що позивач не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази подані суду, вважає позов частково обґрунтованим з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою відповідача серії БР№235122 від 21.10.2017 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Із тексту оскаржуваної позивачем ОСОБА_2 вбачається, що 21.10.2017 року відповідачем було встановлено, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем в м. Суми не виконав вимоги ПДР та здійснив зміну напрямку руху без ввімкнення відповідного покажчику повороту та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобі.

Частиною 1 ст. 9 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КпАП).

Положення ст. 22 КпАП встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КпАП.

Згідно статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно ст. 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Як вбачається з наданого відповідачем відеозапису процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення вказані вимоги закону відповідачем дотримані не були.

З запису судом встановлено, що після зупинки транспортного засобу позивачу було повідомлено про виявлене відповідачем порушення ПДР, отримані від позивача пояснення та продемонстровано запис з камери встановленої в автомобілі. Після того, як позивач став заперечувати факт порушення ним правил дорожнього руху, відповідачем було повідомлено позивачу про розгляду справи про адміністративне правопорушення та розясненні права позивачу.

Наведене свідчить, що відповідачем не дотримана процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення визначена ст. 279 КпАП України та порушено право позивача на захист, оскільки фактично права позивачу були розяснені безпосередньо перед прийняттям рішення та після отримання відповідачем від позивача пояснень.

Наведене свідчить, що під час винесення постанови були порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на обєктивний та справедливий розгляд справи.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КпАП України закріплено низку гарантій забезпечення прав субєктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

На підставі викладеного відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд вважає, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою не було дотримано встановлений законом порядок її винесення, а тому вона підлягає скасуванню.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення відповідачем процедури розгляду справи, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, колегія суддів дійшла висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме Управління патрульної поліції у м.Суми Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 280, 283 КпАП України, ст.ст. 8, 9, 77, 78, 139, 241-246, 286 КАС України

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1) задовольнити.

Скасувати постанову БР№235122 від 21.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КпАП України направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції у м.Суми Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Рішення суду може бути оскаржено Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення суду складено 16 березня 2018 року. Суддя