Справа № 813/4409/17
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/4409/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Карп'як О.О.,

секретар судового засідання Єрмакова Х.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Боровця В.Д.,

представника третьої особи Коваль Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом Заступника керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління Укртрансбезпеки у Львівській області про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування ,-

встановив:

До суду надійшла позовна заява Заступника керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління Укртрансбезпеки у Львівській області про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування в розмірі 11 224,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.03.2017 управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області проведено перевірку та габаритно-ваговий контроль на автомобільних вагах транспортного засобу, який належать відповідачу, під час якої встановлено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт». Окрім того, управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області проведено зважування автомобіля НОМЕР_1, серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 01.03.2017, який належить ФОП ОСОБА_4 Ігоровичу-відповідачу, юридична адреса: 79066, АДРЕСА_1, в результаті якого встановлено факт, як перевищення фактичного допустимого навантаження 41,6 тон (при допустимій 40,8 тон), так і навантаження на встроєну вісь 15,85/25,75 тони, при допустимому навантаженні на вісь - 16/16 тон, що зафіксовано актом серії ВС № 0130106 від 22.03.2017. При цьому, відомостей про оскарження ФОП ОСОБА_4 акту управління Укртрансбезпеки у Львівській області про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів серії ВС №0130106 від 22.03.2017, розрахунку №58 від 22.03.2017 та припису щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт не має. Зважування автомобіля НОМЕР_1, серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 01.03.2017 проведено відповідно до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри, яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879. На підставі акту серії ВС №0130106 від 22.03.2017, управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №58 від 22.03.2017, яким за виявлені порушення відповідачу нараховано плату в розмірі 387 євро, що еквівалентно 11224,74 грн., яка відповідачем добровільно не сплачена. Просить задоволити позовні вимоги повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що перевізником, який повинен вносити плату за порушення вагового контролю, є особа, що здійснює перевезення (фактичне переміщення вантажів між населеними пунктами) на комерційній основі або за власний кошт. Зазначив, що згідно витягу із ЄДР не передбачено, що видом діяльності СПД ФО ОСОБА_4 є вантажні перевезення. Окрім того, згідно акту серії ВС №0130106 від 22.03.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, складеного управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області, водієм автомобіля НОМЕР_2, 22.03.2017 був ОСОБА_5, який ніколи не працював у СПД ФО ОСОБА_4, а останній не був власником вантажу, котрий перевозився 22.03.2017, а отже не може вважатися таким, що перевозив вантаж за власний кошт. Також додав, що здійснення вагового контролю зазначеного автомобіля, належного відповідачу, не дозволяє стверджувати, що такий ваговий контроль здійснено саме тим приладом (вимірювальною технікою) на котрий видано сертифікат та відповідне свідоцтво про повірку. Відтак, слід відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, додаткових поясненнях, просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа подала пояснення щодо відзиву, які мотивовані тим, що акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів винесені згідно вимог чинного законодавства. Зазначив, що вказані акти відповідачем не оскаржувалися та не ставився під сумнів факт справності вимірювального приладу, яким проводилося зважування. Вважає, що позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила адміністративний позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 04 грудня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 04.12.2017 року закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 14.12.2017 року.

Ухвалою від 14.12.2017 року залучено Управління Укртрансбезпеки у Львівській області як третю особу, розгляд справи відкладено на 17.01.2018 року для надання пояснень.

15.01.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 17.01.2018 року відкладено розгляд справи до 01.02.2018 року для подання відповіді на відзив.

30.01.2018 року позивачем подано відповідь на відзив.

Ухвалою від 01.02.2018 розгляд справи відкладено на 15.02.2018 для подання відповідачем заперечень.

01.02.2018 року третьою особою подано пояснення щодо відзиву.

02.02.2018 року позивачем подано відповідь на відзив від 11.01.2018.

12.02.2018 року відповідачем подано заперечення на пояснення третьої особи.

Ухвалою від 01.02.2018 оголошено перерву до 26.02.2018 для подання пояснень відповідачем.

26.02.2018 року позивачем подано заперечення на відповідь на відзив.

Заслухавши вступне слово сторін, пояснення третьої особи, з'ясувавши обставини, викладені у заявах по суті справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

22.03.2017 Управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області проведено перевірку транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2, який належить ФОП ОСОБА_4 та складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

У довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.03.2017 р. вказано, що місцем розташування габаритно-вагового контролю вказано траса Київ-Чоп, 569 + 130 м., водієм транспортного засобу зазначено - ОСОБА_5.

Окрім того, 22.03.2017 управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області проведено зважування автомобіля НОМЕР_1, серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 01.03.2017, який належить ФОП ОСОБА_4 Ігоровичу-відповідачу, юридична адреса: 79066, АДРЕСА_1, в результаті якого встановлено факт, як перевищення фактичного допустимого навантаження 41,6 тон (при допустимій 40,8 тон), так і навантаження на встроєну вісь 15,85/25,75 тони, при допустимому навантаженні на вісь - 16/16 тон, що зафіксовано актом серії ВС № 0130106 від 22.03.2017.

На підставі акту серії ВС №0130106 від 22.03.2017, управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №58 від 22.03.2017, яким за виявлені порушення відповідачу нараховано плату в розмірі 387 євро, що еквівалентно 11 224,74 грн.

Окрім цього, управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 винесено припис від 22.03.2017 про усунення порушень про автомобільний транспорт, у зв'язку з відсутністю на момент здійснення перевірки дозволу на перевищення вагових обмежень та зобов'язано відповідача вжити заходи щодо забезпечення оформлення відповідних документів при здійсненні перевезенні вантажів по автодорогах.

Судом встановлено, що 01.03.2017 між Приватним підприємством «Плис» (сторона 1) та ОСОБА_4 (сторона 2) був укладений договір зберігання №01/03-1, предметом якого є те, що сторона 2 передає, а сторона 1 приймає на відповідальне зберігання наступне майно: спеціалізований вантажний автомобіль (самоскид) марки DAF CF д.н.з. НОМЕР_6 д.н.з. НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_5, рік випуску 2005. Сторона 2 передає майно стороні 1 згідно акту прийому-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України від 5 квітня 2001 року №2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт".

Органами державного контролю на автомобільному транспорті, відповідно до приписів пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України 08 листопада 2006 року №1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті"(далі - Порядок) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні. Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 р. №2344-111(далі за текстом також - Закон) цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до абз.1 ч.7 ст.6 Закону Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

На підставі ч.12 ст.6 Закону державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до 4.14, 17 ст.6 Закону державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки а наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, підтвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 2, 7, 10 ч.1 ст.34 Закону, автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Згідно з 4.1, 2 ст.48 Закону автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 р. №30 (далі за текстом - Правила), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №306 визначено, що рух транспортних засобів та їх составів фактична маса яких більше 36 т здійснюється за спеціальними правилами.

Згідно з п.4 Правил дорожнього руху, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі виданого перевізникові Державтоінспекцією за наявності погодження з дорожніми, комунальними, залізничними та іншими підприємствами і організаціями дозволу, в якому визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Отже, відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт," відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт підлягають автомобільні перевізники.

З огляду на абз.18 ст.1 Закону автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Таким чином, плата за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються відносно автомобільних перевізників, якими є фізичні або юридичні особи, що здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. При цьому законодавець не пов'язує настання відповідної адміністративно-господарської відповідальності із фактом перебування транспортного засобу у власності відповідної фізичної чи юридичної особи.

В той же час, безпосередньо п.37 Постанови КМУ "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" від 27 червня 2007 р. № 879, чітко передбачено, що саме Учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Аналіз наведених норм законодавства показав, що відповідальність за перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів покладається на автомобільного перевізника - фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Судом встановлено, що згідно витягу з ЄДР вантажні перевезення не є видом діяльності СПД ФО ОСОБА_4

01.03.2017 між Приватним підприємством «Плис» (сторона 1) та ОСОБА_4 (сторона 2) був укладений договір зберігання №01/03-1, предметом якого є те, що сторона 2 передає, а сторона 1 приймає на відповідальне зберігання наступне майно: спеціалізований вантажний автомобіль (самоскид) марки DAF CF д.н.з. НОМЕР_6 д.н.з. НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_5, рік випуску 2005. Сторона 2 передає майно стороні 1 згідно акту прийому-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору.

Вказаний доказ суд вважає належним та допустимим, оскільки поданий представником відповідача з дотриманням вимог статей 72-75 КАС України, ст.94 КАС України.

Окрім того, в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.03.2017 вказано про наявність накладної №РНК 82203072 від 22.03.2017, де відправником вказано ПА «Дністер», а одержувачем ПП «Плис».

Таким чином, в даному випадку відповідач не є автомобільним перевізником, в розумінні абз.18 ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому до нього не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції визначені статтею 60 цього Закону, а також відповідно до ст. 61 Конституції України щодо індивідуальної відповідальності він не зобов'язаний сплачувати плату за проїзд великовагових та/або великогабаритного транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, оскільки перевезення вантажу на належному йому транспортному засобі здійснювалось ПП «Плис» на підставі договору №01/03-1 від 01.03.2017 року.

Щодо тверджень відповідача про те, що ваговий контроль транспортного засобу приладом який є сертифікований належним чином.

Третьою особою - Управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області надано суду направлення на перевірку, сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії А №004666 від 21.11.2007 року, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 08.07.2017 №34-00/3517. (а.с.116-119).

Згідно свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №34-00/3517, виданого 08 липня 2017 року Державним підприємством Всеукраїнським державним науково-виробничим центром стандартизації, метрології, сертифікації та захист прав споживачів, яке є чинним до 08.07.2017, вага пересувна автомобільна «CHEKLODE FREEWEIGH», заводський №008178, визнано, що вказаний засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ГОСТ 29329-92 та свідоцтва про ДМА від 09.08.2007 №34-00/3517.

Сертифікатом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики про затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії А №004666 від 21.11.2007 затверджено тип засобів вимірювальної техніки «Ваги пересувні автомобільні «CHEKLODE FREEWEIGH», який зареєстровано у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У2570-07.

Зазначені документи, на переконання суду, повною мірою підтверджують той факт, що зважування вагового транспорту проводилось належною вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані і підстав для сумніву у достовірності результатів зважування не вбачається.

Також суд враховує, що програмний комплекс ваги за результатами зважування роздруковує квитанцію на англійській мові, однак оператори цього комплексу, які пройшли відповідний курс навчання роботи з вагою, за результатами зважування склали відповідний акт з довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю українською мовою, відомості яких не суперечать і дублюють відомості з квитанції.

Посилання відповідача, що пересувні автомобільні ваги «CHEKLODE FREEWEIGH» не проходили державну метрологічну атестацію, не відповідають вимогам Технологічного регламенту проведення габаритно-вагового контролю, судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно по п. 12 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Як встановлено судом, повірка здійснювалась вагами пересувними автомобільними типу «CHEKLODE FREEWEIGH» (Англія), які визнані придатними до застосування, що підтверджено відповідним свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної, яке станом на час проведення повірки було чинним. Таким чином, проходження повірки пересувними автомобільними вагами «СHEKLODE FREEWEIGH» свідчить про їх відповідність метрологічним та технічним вимогам, встановленим у технічній документації фірми-виробника «Central Weighing», згідно якої конструкція ваг забезпечує визначення навантажень на осі та загальної маси автотранспортного засобу як у статичному режимі так і в режимі зважування в русі.

Щодо покликань позивача та третьої особи на копію заяви відповідача від 11.04.2017 року, суд враховує заперечення відповідача щодо належності та допустимості вказаного доказу та не бере такий до уваги з огляду на те, що такий письмовий доказ: поданий з порушенням вимог ч.5 ст.94 КАС України, копія такого не завірена належним чином та не вказано про наявність у нього чи іншої особи оригіналу такого доказу; поданий з порушенням строків, визначених ст.79 КАС України, причин, з яких доказ не міг бути поданий у вказаний строк позивач та третя особа не повідомили.

У відповідності до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. (стаття 90 КАС України).

Відтак, враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно ст.139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15.03.2018 року.

Суддя Карп`як О.О.