Справа № 359/9999/17
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 359/9999/17 Суддя (судді) першої інстанції: Вознюк С.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Петрика І.Й.

суддів Горяйнова А.М., Глущенко Я.Б.

при секретареві Кузьміній Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2017 року

у справі № 359/9999/17

за позовом ОСОБА_2

до відповідача інспектора УПП в м. Бориспіль Бабича Івана Ярославовича

про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора УПП в м. Бориспіль Бабича Івана Ярославовича, в якому просив суд:

-скасувати постанову інспектора УПП в м. Бориспіль Бабич Івана Ярославовича від 14 листопада 2017 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач- ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким скасувати постанову інспектора УПП в м. Бориспіль Бабич Івана Ярославовича від 14 листопада 2017 року.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 14 листопада 2017 року відносно ОСОБА_2 інспектором УПП в м. Бориспіль Бабич Іваном Ярославовичем була винесена постанова про адміністративне правопорушення серії АР № 830529, в якій зазначено, що водій ОСОБА_2 14 листопада 2017 року о 06 год. 24 хв. в м. Бориспіль по вулиці Київський Шлях 27 здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки громадського транспорту чим порушив вимоги п. 15.9 (е) ПДР України.

Наслідком цього стало притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп.

Вказане стало підставою для звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів вважає на наступне.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 15.9.е) ПДР зупинка забороняється ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частина шоста статті 121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, пункт 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі Затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. №1395 визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), часинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статі 140 КУпАП.

Таким чином, співробітником патрульної поліції правомірно не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а винесено саме постанову.

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право без складення відповідного протоколу виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

А відтак посилання позивача на неправомірність дій інспектора патрульної поліції щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними.

У той же час, з приводу посилання апелянта на відсутність у його діях адміністративного правопорушення колегія суддів зазначає наступне.

Зупинки маршрутних транспортних засобів позначаються інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.41 - 5.44. Заборона зупинки іншим транспортним засобам у таких місцях введена для забезпечення безперебійної роботи громадського транспорту відповідно до встановленого графіка руху, створення пасажирському транспорту безпечних умов для під'їзду до зупинки або від'їзду від неї.

Відповідно до Державних будівельних норм 2.3-5-2001, затверджених наказом Держбуду України від 11.04.2001 та введених в дію з 01.10.2001 p.: 2.34 Одиничні зупинки, в тому числі й суміщені (автобусно-тролейбусні), улаштовують за умови, якщо сумарна частота руху маршрутних транспортних засобів, які користуються однією зупинкою, не перевищує 30 од./год; подвійні - коли обслуговується декілька маршрутів одного виду транспортних засобів з сумарною частотою руху більше як 30 од./год. За частоти руху автобусів і тролейбусів більше 30 од./год їх зупинки слід розосереджувати: розміщується тролейбусна, а за нею автобусна зупинка; відстань між їх посадочними площадками повинна бути не менше 10 м.

2.38 Місце автобусної чи тролейбусної зупинки може бути звичайним при незмінній ширині проїзної частини або влаштованим, при можливості, за рахунок розширення проїзної частини у вигляді відкритої "кишені" (відокремлення "кишень" від проїзної частини бордюром чи іншою перешкодою для руху забороняється). Ширина "кишені'' приймається такою, що дорівнює ширині смуги руху, але не менше 3,5 м за рахунок технічних і розділювальних смуг між проїзною частиною і тротуаром, а також смуг зелених насаджень; довжина перехідної ділянки на в'їзді до зупинки - 20 м, на виїзді -15м.

2.44 Довжина посадочної площадки визначається типами і кількістю маршрутних транспортних засобів, що одночасно здійснюють висадку-посадку пасажирів на зупинці, і повинна прийматися згідно з таблицею 2.11.

Інспектором патрульної поліції були здійснені заміри та встановлено, що довжина заїзної «кишені» становить 54 м.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Зокрема, на відео файлі з відео з боді-камер, зафіксовано подію, що мала місце 14.11.2017 де зафіксовано, що автомобіль позивача знаходився в зоні дії знаку 5.41-5.44, при цьому на відео зафіксовано відповідача який роз'яснив суть адміністративного правопорушення та права позивача і строки оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на відсутність доказів, які б підтверджували факт порушення ним ПДР, колегія суддів не бере до уваги, оскільки працівник поліції на місці встановив факт такого порушення відповідно до вимог Закону та прийняв відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення.

Щодо зроблених позивачем самостійних вимірів , то колегія суддів відноситься до них критично та не приймає до уваги, оскільки вони не можуть ідентифікувати місце вчинення адміністративного правопорушення з точністю та не свідчать про те, чи порушив позивач ПДР.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення працівниками патрульної поліції вимог чинного законодавства України щодо встановлення обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення та прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення.

Із наведеного вбачається, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 14.11.2017 року вище переліченим вимогам відповідає, а тому позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено уповноваженою посадовою особою та що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 77, 78, 250, 315,316, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2017 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 14 березня 2018 року.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді Горяйнов А.М.

Глущенко Я.Б.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Глущенко Я.Б.

Горяйнов А.М.