Справа № 201/18498/17(2-а/201/513/2017)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 лютого 2018 рокусправа № 201/18498/17(2-а/201/513/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Шлай А.В. Кругового О.О.

перевіривши на відповідність нормам Кодексу адміністративного судочинства України матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 організації «Запорізька незалежна регіональна правозахисна організація» в інтересах членів своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2, ОСОБА_3

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2017 року

по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 організації «Запорізька незалежна регіональна правозахисна організація» в інтересах членів своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради

про визнання дій протиправними, неправомірними у звязку із порушенням права на отримання публічної інформації та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 організація «Запорізька незалежна регіональна правозахисна організація» в інтересах членів своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2, ОСОБА_3 (далі по тексту ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3О.) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_4 вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради (далі по тексту КВНЗ «ДБМК» ДМР) про визнання дій протиправними, неправомірними у звязку із порушенням права на отримання публічної інформації та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2017 року адміністративну справу за адміністративним позовом ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 до КВНЗ «ДБМК» ДМР про визнання дій протиправними, неправомірними у звязку із порушенням права на отримання публічної інформації та зобовязання вчинити певні дії направлено для розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, 10 січня 2018 року позивач ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягає в наступному.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог пункту 4 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме скаржником ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі зазначено найменування відповідача - ОСОБА_4 вищий навчальний заклад «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради, що не відповідає найменуванню відповідача в адміністративному позові та в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції; а також з порушенням вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки скаржником ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору або документ в підтвердження звільнення скаржника ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом.

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2018 року апеляційна скарга ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2017 року залишена без руху, у звязку з не відповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України та скаржнику ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 надано строк на їх виправлення протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: скаржнику ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 пропонувалось протягом десяти днів включно з моменту отримання копії ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху уточнити (вірно зазначити) найменування відповідача по справі, а також надати суду апеляційної інстанції документ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на суму 1762 грн.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що копія ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана уповноваженою особою скаржника ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 21 лютого 2018 року, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах адміністративної справи, однак ухвала судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2018 року скаржником ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 не виконана, зазначені недоліки скаржником ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 не усунені.

Разом з тим, 22 лютого 2018 року від скаржника ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшла заява про усунення, на думку скаржника ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3, недоліків апеляційної скарги, однак, в порушення вимог пункту 4 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржником ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 знов ж таки не зазначено вірне найменування відповідача по справі, а також в порушення вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржником ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 не надано документ про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на суму 1762 грн. на підтвердження сплати судового збору.

Натомість, скаржник ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 в заяві повторно посилається на статтю 2 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ (далі по тексту - Закон України № 3674-VІ), в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, повторно зазначаючи, що ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 діє без статусу юридичної особи і є неприбутковою громадською організацією, з огляду на що Закон не зобов'язує саме громадські організації, які діють без статусу юридичної особи і є неприбутковими, без коду ЄДРПОУ сплачувати судовий збір.

Крім того, скаржник ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 посилається на статті 6, 10, 13, 14 «Конвенції про захист прав людини і основних свобод, джерелом права остаточними рішеннями Європейського суду від 16 грудня 1997 року «Католицька церква ОСОБА_5 проти Греції», «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та зазначає, що з метою доступу до правосуддя на підставі принципу верховенства права суд має відкрити провадження у справі.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що доводи скаржника ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 з приводу того, що ГО, нібито, не є платником судового збору, а отже від його сплати звільнена, є безпідставними, з огляду на наступне.

Приписами частин 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд апеляційної інстанції повторно вказує, що питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України, яка кореспондується з приписами частин 1, 2 статті 8 Закону України 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Так, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат або звільнити від їх сплати повністю або частково, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Також, виключний перелік заяв та клопотань, за подання яких не справляється судовий збір, встановлений частиною 2 статті 3 Закону України 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Статтею 5 Закону України 3674-V, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, також встановлено перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Отже, вказана норма статті не передбачає пільг по сплаті судового збору для неприбуткових організацій, не виключає з платників судового збору громадські організації, а відтак заявник апеляційної скарги відноситься до платників судового збору, оскільки подаючи апеляційну скаргу, останній стверджує, що громадська організація без статусу юридичної особи має адміністративну процесуальну дієздатність, а відповідно має право на подання позову та на апеляційне оскарження прийнятого судового рішення.

До того ж, звертаємо увагу скаржника ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 на тому, що вказані доводи скаржника ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 вже були досліджені судом апеляційної інстанції в ухвалі від 29 січня 2018 року, яким надано оцінку та наведено обґрунтування їх неприйняття судом апеляційної інстанції.

Інших доводів щодо несплати судового збору, в наданій заяві від 22 лютого 2018 року, скаржником ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 суду апеляційної інстанції не наведено.

В той же час слід зазначити, що оскільки ГО «ЗНРПО» виступає в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, то, відповідно, платником судового збору є ОСОБА_2, ОСОБА_3

Однак, скаржником ГО «ЗНРПО» не підтверджено наявність пільг у зазначених осіб щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги у порядку та розмірі встановленому законом.

При цьому, повторні посилання скаржника на рішення Конституційного Суду України від 28.11.2013 року №12-рп/2013 повторно не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вказане рішення стосується офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України 3674-VІ у взаємозвязку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» в редакції пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України 3674-VІ, яка передбачала, що від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Водночас, згідно пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України 3674-VІ, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Отже, громадські організації при зверненні до суду з апеляційною скаргою не звільнені від сплати судового збору у розмірі, який визначено Законом України 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги.

Між тим, слід зазначити, що вищезазначена заява складена неприйнятою для листування мовою, викладена в не коректній та образливій формі, містить слова, які мають брутальний характер і виражають явну неповагу до суду та суддів, які є носієм судової влади. Такі звернення, відповідно до чинного законодавства, не підлягають розгляду, оскільки, відповідно до положень статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено обов'язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки та частиною 1 статті 6 Закону України «Про звернення громадян», передбачено, що громадяни мають право звертатися до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, обєднань громадян, посадових осіб українською чи іншою мовою, прийнятною для сторін.

Станом на 28 лютого 2018 року включно недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Враховуючи наявність вказаних недоліків, не вірне зазначення найменування відповідача по справі, що не відповідає найменуванню відповідача в адміністративному позові та в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, а також відсутність документа про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на суму 1762 грн. на підтвердження сплати судового збору станом на 28 лютого 2018 року включно, дана адміністративна справа не може бути розглянута Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до частини 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин апеляційна скарга ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2017 року у даній адміністративній справі підлягає поверненню скаржнику ГО «ЗНРПО» в інтересах членів своєї ГО ОСОБА_2, ОСОБА_3

Керуючись статтями 169, 298, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 організації «Запорізька незалежна регіональна правозахисна організація» в інтересах членів своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2017 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 організації «Запорізька незалежна регіональна правозахисна організація» в інтересах членів своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської міської ради про визнання дій протиправними, неправомірними у звязку із порушенням права на отримання публічної інформації та зобовязання вчинити певні дії повернути ОСОБА_1 організації «Запорізька незалежна регіональна правозахисна організація» в інтересах членів своєї ОСОБА_1 організації ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Розяснити скаржнику, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Головуючий суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий