Справа № 815/510/18
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/510/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, що виразилася у ненаданні відповіді на заяви від 11.09.2017 року та від 30.11.2017 року;

- зобовязати ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області надати відповідь на заяви від 11.09.2017 року та від 30.11.2017 року;

- стягнути з ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області 50000 грн. у якості компенсації моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11.09.2017 року та 30.11.2017 року засобами електронної пошти він звертався із заявами до відповідача. Відповідь на свої заяви, як вказав позивач, він не отримав. Позивач зазначив, що не надавши відповідь на його заяви, відповідач порушив ст.20 Закону України «Про звернення громадян», що завдало йому моральних страждань, оскільки унеможливило функціонування його особистості на конституційних засадах.

Ухвалою судді від 12 лютого 2018 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалу від 12.02.2018 року позивач отримав 17.02.2018 року, відповідач 19.02.2018 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

26.02.2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов. Відповідно до наданого відзиву, відповідач позов не визнає, вважає його таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач зазначив, що 30.08.2017 року в ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області зареєстровано звернення позивача за вх. №З-655, яке надійшло до Урядової гарячої лінії щодо відмови торгівельного закладу у наданні книги відгуків та пропозицій. Листом від 04.09.2017 року №6187/06, як зазначив відповідач, на вказане звернення було надано вичерпну відповідь, в якій зазначено, що для отримання погодження на здійснення заходу державного нагляду (контролю) заявнику необхідно зазначити найменування субєкта господарювання. Також відповідач вказав, що позивач повторно звернувся до ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області із заявою від 11.09.2017 року, та додав фотографію магазину. 30.11.2017 року позивач надіслав на електронну адресу ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області заяву, в якій зазначив, що з огляду на відсутність відповіді на його звернення від 11.09.2017 року, просив підтвердити, що ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області свідомо порушує Закон України «Про звернення громадян», та просив утриматись від надання брехливих відомостей.

Відповідач зазначив, що вказані звернення позивача стосувались одного й того самого питання, на які ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області листом від 04.09.2017 року за №6187/06 надано вичерпну відповідь.

Також відповідач вказав, що позивачем не надано доказів в обґрунтування розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

29.08.2017 року о 09:24 ОСОБА_1 звернувся до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів з електронним зверненням, відповідно до якого зазначив, що 26.08.2017 року у торгівельному закладі (продукти харчування), за адресою: вул. Фонтанська дорога, 39/9 (м. Одеса) йому було відмовлено у наданні книги відгуків та пропозицій, та просив вжити заходи для приведення роботи вказаного торгівельного закладу у відповідність із законами України.

04.09.2017 року ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області направило на адресу ОСОБА_1 лист за вих. №6187/06 щодо розгляду звернення, в якому зазначило, що оскільки в його заяві не зазначено найменування субєкта господарювання, ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області не має можливості вжити відповідні заходи державного контролю.

11.09.2017 року о 12:33 ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області з заявою, відповідно до якої зазначив, що з огляду на зміст листа від 04.09.2017 року за №6187/06 та зважаючи на відсутність будь-якої інформації про найменування субєкта господарювання у вільному доступі в зазначеному торгівельному закладі, просив прийняти фото магазину. Відповідь просив надати на електронну адресу. Як додаток до вказаної заяви вказав фото від 10.09.2017 року.

30.11.2017 року о 14:03 ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області з заявою, відповідно до якої зазначив, що з огляду на відсутність відповіді на його звернення від 11.09.2017 року, просив підтвердити, що ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області свідомо порушує Закон України «Про звернення громадян». Просив утриматись від надання брехливих відомостей. Відповідь просив надати на електронну адресу.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст.3 Закону України "Про звернення громадян", під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про звернення громадян", звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст.20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача стосовно того, що звернення позивача від 29.08.2017 року, 11.09.2017 року та 30.11.2017 року стосувались одного й того самого питання, на які ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області листом від 04.09.2017 року за №6187/06 надано вичерпну відповідь.

Так, згідно ч.2 ст.8 Закону України "Про звернення громадян", не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Частиною 3 ст.8 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Проте, відповідачем не було надано жодних доказів прийняття начальником ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області рішення про припинення розгляду звернення ОСОБА_1 від 11.09.2017 року, якщо відповідач вважав це звернення повторним.

При цьому, суд зазначає, що згідно приписів ч.2 ст.8 Закону України «Про звернення громадян», повторне звернення не розглядається, якщо перше вирішено по суті.

Однак, з відповіді відповідача на звернення ОСОБА_1 від 29.08.2017 року вбачається, що по суті воно вирішено не було через брак інформації щодо найменування субєкта господарювання.

Що стосується звернення позивача від 30.11.2017 року, зі змісту цього звернення вбачається, що воно не є повторним, оскільки його зміст відрізняється від змісту попередніх звернень від 29.08.2017 року та 11.09.2017 року.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправне порушення ст.20 Закону України "Про звернення громадян", не надавши позивачу відповідей на його звернення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, що виразилася у ненаданні відповіді на заяви від 11.09.2017 року та від 30.11.2017 року, та зобовязання ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області надати відповідь на заяви від 11.09.2017 року та від 30.11.2017 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст.1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995р. №4, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, сам факт заподіяння моральної шкоди має довести суду позивач.

В адміністративному позові позивач зазначає, що відповідач, не надавши відповіді по суті на його заяви від 11.09.2017 року та від 30.11.2017 року, порушив ст.20 Закону України "Про звернення громадян", що завдало позивачу моральних страждань, оскільки унеможливило функціонування його особистості на конституційних засадах.

Однак судом не встановлено факту заподіяння моральної шкоди позивачу діями чи бездіяльністю відповідача, будь-яких доказів заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань позивач суду не надав.

У зв'язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача 50000 грн. у якості компенсації моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-243, 246-246, 263, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (65049, АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (65042, м. Одеса, вул. 7-ма Пересипська, 6, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (65042, м. Одеса, вул. 7-ма Пересипська, 6, ), що виразилася у ненаданні відповіді на заяви ОСОБА_1 (65049, АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) від 11.09.2017 року та від 30.11.2017 року.

Зобовязати Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області (65042, м. Одеса, вул. 7-ма Пересипська, 6, ) надати відповідь на заяви ОСОБА_1 (65049, АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) від 11.09.2017 року та від 30.11.2017 року.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Андрухів

.