Справа № 820/4813/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4813/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Лях О.П.

суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Експоколірметал" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2017р. (м.Харків, головуючий суддя І інстанції Мороко А.С., повний текст складено 12.12.2017 року) по справі № 820/4813/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Експоколірметал" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Експоколірметал" (далі - тоВ «Експоколірметал»), звернувся до суду із позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області), в якому просив: (т.1 а.с.5-12)

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення рішення № від 10.10.2017;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2017 в частині нарахування ТОВ "Експоколірметал" грошового зобов'язання та штрафних санкцій на суму 215460,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, викладених в акті перевірки від 28.08.2017 № 10775/20-40-14-03-07/37366209.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2017р. по справі № 820/4813/17 відмовлено у задоволенні адміністративного позову. (т.2 а.с.153-158)

Не погодившись із судовим рішенням, ТОВ "Експоколірметал" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в повному обсязі задовольнити адміністративний позов. (т.2 а.с.163-170, 177-184)

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріальногшо та процесуального права, всупереч встановленим обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, заперечуючи проти її задоволення вважає, що доводи позивача є безпідставними та помилковими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, пояснення представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу частково задовольнити з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Експоколірметал" податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, валютного - за період 01.01.2014 по 31.03.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період 01.01.2014 по 31.03.2017, за результатами якої складено акт від 28.08.2017 № 10775/20-40-14-03-07/37366209. (т.2 а.с.48-123 )

На підставі висновків перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 10.10.2017, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 90000,00 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями 60000,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 30000,00 грн. (т.1 а.с.14);

- № від 10.10.2017, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 416293,50 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями 277529,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 138764,50 грн. (т.1 а.с.15).

Колегія суддів звертає увагу, що ТОВ «Експоколірметал» оскаржує податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2017 лише частково, а саме: в частині нарахування грошового зобов'язання та штрафних санкцій на суму 215460,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Експоколірметал" безпідставно включено витрати по отриманню послуг оренди від ТОВ "АСС" та не доведено доцільність і факт отримання послуг від ПП "Орхідея 2004" за договором про надання послуг.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що проведеною контролюючим органом перевіркою встановлено порушення ТОВ «Експоколірметал» вимог податкового законодавства (т.2 а.с.120-122).

В той же час, позивачем оскаржуюються не всі результати податкової перевірки, а лише в частині винесення за її результатами податкового повідомлення-рішення № від 10.10.2017 з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в повному обсязі та податкового повідомлення-рішення № від 10.10.2017 з податку на прибуток приватних підприємств в частині нарахування грошового зобов'язання та штрафних санкцій на суму 215460,00 грн. щодо взаємовідносин із контрагентами ПП "Орхідея 2004" та ТОВ "АСС".

Таким чином, висновками акту перевірки, із якими не погоджується позивач є встановлення контролюючим органом наступних порушень ТОВ «Експоколірметал»:

- п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, п.18 П(С)БО 16 "Витрати" (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248), внаслідок чого ТОВ «Експоколірметал» по взаємовідносинам з ПП "Орхідея 2004" завищено суму витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку, без підтвердження необхідності та факту отримання вищезазначених послуг, на загальну суму 498000 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 89640 грн., в т.ч. за І квартал 2017 року у сумі 89640 грн;

- п.198.1, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Розділу V Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ «Експоколірметал» безпідставно завищено суму податкового кредиту по податку на додану вартість по взаємовідносинам з TOB "АСС" на загальну суму 60000 грн., в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 60000 грн., в т.ч. у березні 2017 року у сумі 60000 грн.;

- п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, п.19 П(С)БО 16 "Витрати" (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248), внаслідок чого ТОВ «Експоколірметал» по взаємовідносинам з ТОВ "АСС" завищено суму витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку, без підтвердження необхідності та факту отримання вищезазначених послуг, на загальну суму 300000 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 54000 грн., в т.ч. за І квартал 2017 року у сумі 54000 грн.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно із п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Кодексу витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Положеннями п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Кодексу не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В свою чергу, правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені положеннями статті 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 198.1 та 198.2 вищеназваної статті право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п.198.3 цієї ж статті Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду

Приписами п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

В той же час, відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі - Закон України №996-XIV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Згідно ст. 3 Закону України №996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 даного Закону (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи

Положеннями ч.2 ст.9 Закону (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати, в тому числі, такі обов'язкові реквізити: зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, документальному підтвердженню підлягає одна із вищезазначених подій, і якщо дана подія оформлена первинним документом, що містить усі обов'язкові реквізити, визначені ч. 2. ст. 9 Закону України №996-XIV, то дана обставина є належним доказом реальності господарської операції.

При цьому, згідно із ч.ч.3 та 5 ст.9 Закону України №996-XIV інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

В свою чергу, згідно з п.1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 (далі - Положення №88), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Визначальною підставою для віднесення сум по господарській операції до складу податкового кредиту є достовірне встановлення обставин щодо реальності господарської операції, наявності правових та фактичних підстав для витрат з придбання товарів, робіт, послуг.

В той же час, наявність у суб'єкта господарювання податкових накладних не може бути визнано судом достатньою підставою для формування податкового кредиту, якщо факт реальності господарських операцій не знаходить свого підтвердження належними і допустимими доказами.

При цьому, слід відмітити, що окремі несуттєві недоліки заповнення первинної документації по оформленню господарських операцій не можуть свідчити про недійсність таких документів та не впливають на право позивача по формуванню податкового кредиту за умови підтвердження реальності проведених операцій та доведення зв'язку із господарською діяльністю.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне перевірити під час розгляду даної справи висновки податкового органу про порушення позивачем вимог діючого законодавства, які були покладені в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, зокрема, щодо взаємовідносин позивача з ПП "Орхідея 2004" та TOB "АСС".

Щодо встановленого порушення по взаємовідносинам позивача із ПП «Орхідея 2004» колегія суддів зазначає наступне. (т.2 а.с.63-65, 76-78)

Як свідчать матеріали справи між ТОВ "Експоколірметал" (Замовник) та ПП "Орхідея 2004" (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 12 від 23.01.2017. (т.1 а.с.67-70)

Відповідно до п.1.1 даного Договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується на умовах цього договору виконати послуги з технічного обслуговування електродвигунів згідно державного класифікатора ДК 021:2015-50532, передбачені п. 2.1 договору, а замовник зобов'язується прийняти виконані послуги та оплатити на умовах, передбачених даним договором.

Положеннями п.2.1 та 2.3 Договору передбачено, що виконавець виконує наступні роботи: перевірка технічних параметрів електродвигунів, здійснення робіт щодо монтажного виконання електродвигунів, виконання послуг щодо встановлення адаптерів живлення 380 на 220 В.

Виконавець має право дострокового виконання робіт (послуг).

Згідно із п.4.1, 4.3, 4.4 та 4.5 Договору загальна вартість виконання послуг становить 498000,00 грн.

Розрахунки проводяться замовником шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця за фактично виконані послуги на підставі акту виконаних робіт (наданих послуг).

Акт готує виконавець і передає для підписання уповноваженому представнику замовника. У акті має бути посилання на номер та дату укладання цього договору.

Підписання акту виконаних робіт (наданих послуг) з представником замовника є підтвердженням відсутності претензій до виконавця з його боку.

Положеннями п.10.1 та 10.2 Договору про надання послуг передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017 року. Строк цього договору починає свій перебіг у момент підписання договору та закінчується в момент виконання всіх зобов'язань обома сторонами.

На підтвердження виконання умов даного Договору ТОВ "Експоколірметал" було надано до матеріалів справи копії зведеного кошторисного розрахунку вартості послуг з технічного обслуговування електродвигунів згідно технічного завдання № 1 від 25.01.2017 та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 5 від 31.03.2017 на суму 498000,00 грн. (т.1 а.с.71-72)

Проте, до матеріалів справи не надано саме технічне завдання № 1 від 25.01.2017 чи інші документи, якими визначено обсяг необхідних до виконання робіт.

Із наявного у матеріалах справи зведеного кошторисного розрахунку вартості послуг з технічного обслуговування електродвигунів згідно технічного завдання № 1 від 25.01.2017 вбачається, що контрагентом позивача виконано наступні види робіт:

- перевірка технічних параметрів електродвигунів: розбирання, збирання; монтаж, демонтаж усіх полюсних решіток; відновлення робочих органів із забезпеченням відповідної міцності та надійності (при необхідності здійснення заміни на нові); вібрація вала; заміна підшипників новими; проведення іспитів щодо високих струмів; фарбування;

- встановлення адаптерів живлення 300 В на 220 В: розроблення схем підключення та захисту адаптерів живлення; встановлення адаптерів живлення; діагностика справності роботи адаптерів;

- монтажне виконання електродвигунів.

Однак, із вказаних документів неможливо встановити обсяг виконаних робіт, кількість витраченого на таке виконання робіт часу, кількість безпосередніх виконавців таких робіт (людей) тощо.

В матеріалах справи містяться копії документів щодо придбання позивачем електродвигунів з Китаю та їх доставки. (т.1 а.с.110-250, т.2 а.с.1-44)

Із відповідних контрактів купівлі-продажу електродвигунів та специфікацій до них вбачається, що відповідні товари вироблені та продані саме продавцями з Китаю безпосередньо ТОВ "Експоколірметал" як покупцю, тобто, позивачем придбано нові товари, а тому колегія суддів погоджується із доводами контролюючого органу щодо недоведеності позивачем реального отримання послуг від ПП "Орхідея 2004" за договором № 12 від 23.01.2017.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2017 з податку на прибуток приватних підприємств в частині нарахування грошового зобов'язання та штрафних санкцій щодо взаємовідносин із контрагентом ПП "Орхідея 2004" на загальну суму 134460,00 грн. в тому числі за податковими зобов'язаннями 89640,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 44820,00 грн. (т.1 а.с.108) винесене контролюючим органом відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо встановленого порушення по взаємовідносинам позивача із TOB "АСС" колегія суддів зазначає наступне. (т.2 а.с.66-69, 78-82, 94-101)

Між ТОВ "Експоколірметал" (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) було укладено Договір складського господарства б/н від 03.01.2015 року, Додаткової угоди №1 від 03.01.2016 року та протоколів узгодження договірної ціни від 03.01.2015 року та від 03.04.2017 року. (а.с.50-57)

Відповідно до п.1.1 та 1.2 Договору складського господарства виконавець зобов'язується здійснювати на своєму складі комплекс послуг щодо накопичення, складування, зберігання товарно-матеріальних цінностей (ладі - товар, ТМЦ, майно) замовника, а також послуги, пов'язані із прийманням та видачею ТМЦ контрагентам замовника, а замовник зобов'язується оплатити надані послуги.

Склад виконавця знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, та належить виконавцю на праві власності.

При цьому, як вбачається із акту перевірки контролюючого органу (т.2 а.с.67), і це не заперечується позивачем, згідно із п.4 Акту №б/н виконаних робіт від 31.03.2017 року обсяг займаної складської площі ТМЦ замовника становить 2200 кв.м. складу, 2000 кв.м. корисної площі території.

В свою чергу, положеннями п.4.1.1, 8.8 та 8.9 Договору складського господарства передбачено, що початком строку надання послуг є день підписання складської квитанції/Акту приймання-передачі ТМЦ.

Даний договір починає діяти з моменту його підписання та діє до 31.12.2021 року.

У випадку розірвання Договору, сторона, яка ініціювала таке розірвання, зобов'язана за 10 робочих днів письмово повідомити іншу сторону про свої наміри.

Як свідчать матеріали справи, ФОП ОСОБА_1 листом від 01.02.2017 повідомила позивача про необхідність зменшення з 01.04.2017 обсягу займаної площі до 1200 кв.м. складу, 1000 кв.м. корисної площі території, та про необхідність до 31.03.2017 року вивезення товарно-матеріальних цінностей, які займають площу більше вказаної. (т.1 а.с.58)

Враховуючи розірвання вищевказаного Договору складського господарства та необхідність зменшення протягом березня 2017 року обсягу займаної площі для зберігання власних товарно-матеріальних цінностей, між ТОВ "Експоколірметал" (орендар) було укладено із ТОВ "АСС" (орендодавець) Договір оренди нежитлового приміщення № 4 від 01.03.2017. (т.1 а.с.16-18)

Відповідно до п.1.1-1.3 даного Договору орендодавець зобов'язується передати орендарю у строкове платне користування нежитлове приміщення 800 кв.м., яке є власністю орендодавця та розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Орендоване приміщення буде використовуватися орендарем як складське приміщення для здійснення господарської діяльності (зберігання продукції).

Передача орендованого приміщення від орендодавця до орендаря здійснюється по акту приймання-передачі (далі - Акт) (Додаток №1).

Положеннями п.7.1 Договору передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та прийняття орендованого приміщення по Акту приймання-передачі та діє до 31.12.2017 року.

На виконання умов вказаного Договору оренди нежитлового приміщення ТОВ "Експоколірметал" (орендар) та ТОВ "АСС" (орендодавець) було підписано Акт приймання-передачі об'єкту оренди від 01.03.2017 №1, зокрема, складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно із п.2.1 та 2.4 Договору оренди розмір орендної плати в місяць складає 360000,00 грн.

Орендна плата нараховується з моменту підписання Акту приймання-передачі приміщення.

В подальшому, ТОВ "АСС" виписано на адресу позивача акт надання послуг від 31.03.2017 року №767 за березень 2017 року на загальну суму 360000,00 грн., в тому числі сума ПДВ 60000,00 грн. (т.1 а.с.19), та податкову накладну від 31.03.2017 року №236 (т.1 а.с.20).

Оплата за оренду приміщення ТОВ "Експоколірметал" здійснено платіжними дорученнями від 06.04.2017 року №463, від 07.04.2017 року №467, від 07.04.2017 року №468 (т.1 а.с.21-23).

ТОВ "Експоколірметал" на підтвердження факту перевезення товару зі складського приміщення ФОП ОСОБА_1 до нежитлового приміщення ТОВ "АСС" було надано до матеріалів справи копію договору № 0000075 від 16.03.2017 про надання послуг, укладеного із ТОВ "СК Фортуна" (виконавець). (т.1 а.с.24-27)

Відповідно до п.1.2, 1.4, 2.1, 2.3 та 9.1 даного Договору виконавець зобов'язується доставити ввірений йому згідно замовлення вантаж до пункту призначення (або організувати доставку вантажу) у встановлений договором та додатками до нього строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а замовник зобов'язується сплатити за це перевезення встановлену плату.

Об'єм вантажу, маршрути перевезень, терміни доставки, вартість послуг та інші суттєві додаткові дані визначаються за угодою сторін в додаткових угодах або заявках, які є невід'ємною частиною договору.

Виконавець виконує (організує виконання) перевезення згідно заявок замовника (в подальшому - заявка). Заявки передаються шляхом факсимільного зв'язку. Завіряються підписами уповноважених осіб та печатками обох сторін.

При прийнятті вантажу відповідно до товарно-транспортної накладної виконавець в особі водія завіряє всі її екземпляри своїм підписом у відповідній графі.

Даний договір набирає чинність з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2017 року включно.

На підтвердження виконання умов договору № 0000075 від 16.03.2017 про надання послуг, укладеного із ТОВ "СК Фортуна", ТОВ "Експоколірметал" було надано до матеріалів справи копії оформлених належним чином, в тому числі із всіма необхідними реквізитами та підписами, наступних документів: актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортних накладних, податкових накладних, датованих 16.03.2017 року, 20.03.2017 року, 24.03.20174 року, 27.03.2017 року, 31.03.2017 року. (т.1 а.с.28-49, т.2 а.с.45-47)

При цьому оренда зазначеного приміщення здійснюється і до теперішнього часу.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено необхідності отримання у TOB "АСС" та використання у господарській діяльності послуг по оренді складського приміщення у березні 2017 року, ці висновки суду спростовуються доводами апеляційної скарги позивача з посиланням на частину 1 статт1 42 Господарського кодексу України, оскільки підприємництво - це самостійна ініціатива, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб»єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а для підтвердження відповідного права платника податку достатньо наявності мети використання товарів/послуг/, що ним придбані, незалежно від економічного ефекту такого використання.

Враховуючи викладене, є підстави для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині позовних вимог, з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.10.2017 з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в повному обсязі, а податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2017 з податку на прибуток приватних підприємств в частині нарахування грошового зобов'язання та штрафних санкцій на загальну суму 81000,00 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями 54000,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 27000,00 грн. (т.1 а.с.108-109), щодо взаємовідносин із контрагентом ТОВ "АСС".

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із ч.ч.1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.10.2017 з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в повному обсязі, а податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2017 з податку на прибуток приватних підприємств в частині нарахування грошового зобов'язання та штрафних санкцій на загальну суму 81000,00 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями 54000,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 27000,00 грн. (т.1 а.с.108-109), щодо взаємовідносин із контрагентом ТОВ "АСС".

Крім того, положеннями ч.ч.1 та 2 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, чинній з 15.12.17) передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями ст.244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, чинній з 15.12.17) передбачено, що під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із ч.ч.1, 3, 6 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, чинній з 15.12.17) при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та адміністративного позову, судові витрати підлягають частковому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Харківській області (місцезнаходження - 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Експоколірметал" (податковий номер платника податків 37366209, місцезнаходження - 61030, м. Харків, вул. Біологічна, 7).

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 139, 241, 242, 243, 250, 308, 310, , 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експоколірметал" - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2017р. по справі № 820/4813/17 - скасувати в частині відмови у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Експоколірметал" щодо:

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.10.2017;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.10.2017 в частині нарахування грошового зобов'язання та штрафних санкцій на загальну суму 81000,00 грн.;

вирішення питання розподілу судових витрат.

Прийняти в цій частині постанову, якою задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Експоколірметал" частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2017 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2017 в частині нарахування грошового зобов'язання та штрафних санкцій на загальну суму 81000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Харківській області (місцезнаходження - 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Експоколірметал" (податковий номер платника податків 37366209, місцезнаходження - 61030, м. Харків, вул. Біологічна, 7) витрати зі сплати судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову в розмірі 2521 (дві тисячі п'ятсот двадцять одна) грн. 75 коп. та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 3780 (три тисячі сімсот вісімдесят) грн. 07 коп.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2017р. по справі № 820/4813/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 березня 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) М.І. Старосуд М.М. Яковенко