Справа № 813/625/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/625/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

за участі:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом Львівського комунального підприємства №504 до Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, про скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівського комунального підприємства №504 до Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № форми «Ш» від 11 серпня 2016 року про накладення на Львівське комунальне підприємство №504 штрафу з податку на додану вартість в сумі 109463,06 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області №001822101 форми «Ш» від 23 грудня 2016 року про накладення на Львівське комунальне підприємство №504 штрафу з податку на додану вартість в сумі 27766,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено перевірку дотримання ЛКП №504 вимов п.57.1 ст. 57 ПК України за період з 01.01.2013 року по 10.08.2016 року та перевірку за період з 25.08.2016 -01.05.2016; 25.10.2016 - 01.07.2016; 31.10.2016 - 31.07.2016; 30.11.2016 - 31.08.2016; 27.09.2016 - 01.07.2016; 25.08.2016 - 31.05.2016; 25.10.2016 -31.07.2016; 24.11.2016 - 31.08.2016; 23.09.2019 - 01.07.2016; 31.10.2016 - 31.08.2016, за результатами яких складено акт №293/14-08/20822365 від 11.08.2016 року та №358/13-06-12-01/20822365 від 21.12.2016 року. Під час проведення вказаних перевірок контролюючий орган дійшов висновку про несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань по податку на додану вартість.На підставі таких висновків, Головним управлінням ДФС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення форми «Ш» № від 11.08.2016 року та № від 23.12.2016 року, якими нараховано штраф у розмірі 20% невчасно сплаченого грошового зобов'язання в сумі 109463,06 грн. та 27766,57 грн.

Підприємство вважає такі рішення контролюючого органу протиправними з тих підстав, що податковий борг ЛКП № 504 розстрочений ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року у справі №813/643/15.

Зазначає, що при нарахуванні штрафної санкції відповідач керувався нормами ст. 57 ПК Украпїни які стосуютьсчя строків сплати податкових зобовязань, визначених самостійно платником податків у податковій декларації, а не строків сплати розстрочених податкових зобовязань, які були стягнуті за рішенням суду. Крім того, ухвалою суду про розстрочення судового рішення встановлено інші строки сплати, а ніж передбачені законодавством для сплати податкових зобовязань. Стверджує, що відповідач неправомірно ототожнив порядок застосування процедур погашення податкового боргу платників податків, передбачених Главою 9 ПК україни, із порядком виконання судових рішень.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, у судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що чинне законодавство не містить винятків для застосування штрафу за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання залежно від того, як платник податку її сплатив - добровільно чи на підставі рішення суду, в тому числі і у випадку розстрочення його виконання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18 вересня 2014 року у справі №21-279а14. Просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.54-56).

Суд заслухав пояснення представника позивача та представника відповідача, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

Личаківською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області проведено перевірку дотримання ЛКП № 504 вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України за період з 01.01.2013 року по 10.08.2016 року, за результатами якої складено акт перевірки від 11.08.2016 р. № 293/14-08/20822365 та встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість, та порушення вимог ст.. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 11.08.2016 р. № НОМЕР_1, яким ЛКП №504 зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в 109463,06 грн.

Також, Личаківською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області проведено перевірку дотримання ЛКП №504 вимов п.57.1 ст. 57 ПК України за період з 01.01.2013 року по 10.08.2016 року та перевірку за період з 25.08.2016 -01.05.2016; 25.10.2016 - 01.07.2016; 31.10.2016 - 31.07.2016; 30.11.2016 - 31.08.2016; 27.09.2016 - 01.07.2016; 25.08.2016 - 31.05.2016; 25.10.2016 -31.07.2016; 24.11.2016 - 31.08.2016; 23.09.2019 - 01.07.2016; 31.10.2016 - 31.08.2016, за результатами якої складено акт перевірки від 21.12.2016 р. № 358/13-06-12-01/20822365 та встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість..

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим оорганом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 23.12.20156 року № НОМЕР_2, яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 27766,57 грн.

Судом встановлено, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року розстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 року в адміністративній справі № 23.03.2015 року в адміністративній справі № 813/643/15 за позовом Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до Львівського комунального підприємства №504 про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу, на 12 місяців, а саме із сплатою податкового боргу у розмірі 137967,70 грн. рівними частинами щомісячно по 11497,30 грн., починаючи з 01.05.2015 року по 01.05.2016 рік.

Обставини щодо існування податкової заборгованості в ЛКП №504 в сумі 137967,70 грн. встановлено постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 року,

Позивач, не погоджуючись із рішенням контролюючого органу, звернувся із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Як передбачено пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, порушення якого стало підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, зазначене положення Кодексу стосується строків сплати податкових зобов'язань, визначених самостійно платником податку у податковій декларації, а не строків сплати розстрочених податкових зобов'язань, які були стягнуті за постановою суду. Таким чином, відповідач необґрунтовано розповсюджує дію цього положення Кодексу на правовідносини, які нею не регулюються, а також не враховує, що постановою суду встановлені інші строки сплати розстрочених податкових зобов'язань, ніж передбачені законодавством для сплати податкових зобов'язань згідно поданої платником податку податкової декларації.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, який став підставою для застосування штрафу до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, суд зазначає, що зазначене положення Кодексу встановлює відповідальність за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом. У даному ж випадку сплата податкових зобов'язань була розстрочена позивачу та строки сплати податкового зобов'язання були визначені постановою суду.

Таким чином, відповідач у даному випадку ототожнює порядок застосування процедур погашення податкового боргу платників податків, передбачених главою 9 Податкового кодексу України, із порядком виконання судових рішень.

Так, відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до частин першої-другої статті 257 цього Кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, оскільки ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 року по справі № 813/643/15 набрала законної сили, то вона має виконуватись ЛКП №504, з урахуванням способу та порядку виконання, встановленого в ній.

Крім того, як визначено пунктом 100.1 статті 100 Податкового кодексу України, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Отже, визначення строків сплати податкового боргу має проводитись податковим органом з урахуванням їх перенесення, про яке йдеться в умовах розстрочення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не допущено порушення строків сплати розстроченого податкового боргу за ухвалою суду.

Відповідач в обґрунтування заперечень проти позову посилається на пункт 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Суд вважає, що в даному випадку пункт 87.9 статті 87 Податкового кодексу України не підлягає застосуванню, оскільки він стосується зарахування коштів, що сплачує платник податку, на погашення податкового боргу (його частини) згідно з черговістю його виникнення. У даному ж випадку позивач не здійснював сплату поточних платежів, а здійснював сплату саме податкового боргу, розстроченого за ухвалою суду.

Щодо покликання представника відповідача на правову позицію Верховного суду України у постанові від 18 вересня 2014 року у справі №21-279а14, суд зазначає наступне.

У вказаній постанові колегія суддів Верховного суду України дійшла висновку про те, що передбачена підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2181-ІІІ) штрафна санкція може бути застосована до платника податку лише тоді, коли податкове зобов'язання є узгодженим і таким, що сплачене із затримкою на визначені цим пунктом терміни.

Закон № 2181-ІІІ не містить винятків для застосування штрафу за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання залежно від того, як платник податку її сплатив - добровільно чи на підставі рішення суду, в тому числі і у випадку розстрочення його виконання.

Відповідно до частини другої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відступлення від правової позиції Верховного суду України, яка викладена у постанові від 18 вересня 2014 року у справі №21-279а14, з наступних мотивів.

Зокрема, правовідносини, які були предметом розгляду в адміністративній справі Верховного суду України №21-279а14 виникли до набрання чинності Податковим кодексом України та врегульовані виключно Законом № 2181-ІІІ.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши зібрані по справі докази та враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 139 КАС України згідно з якими, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 132, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 11 серпня 2016 року№ форми Ш та №001822101 форми Ш від 23 грудня 2016 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35 ) на користь Львівського комунального підприємства №504 (м. Львів, вул. Пасічна, буд. 64, ) 2058(дві тисячі пятдесят вісім) грн. 45 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст рішення складено та підписано 19.03.2018 року.