Справа № 806/449/18
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Житомир справа № 806/449/18

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника ОСОБА_2 прокурора України ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

29.01.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника ОСОБА_2 прокурора України ОСОБА_3, у якому він просить:

- визнати протиправною бездіяльність заступника ОСОБА_2 прокурора України ОСОБА_3, що полягала у нерозгляді або неналежному розгляді звернення ОСОБА_1 від 08.11.2017;

- зобов'язати заступника ОСОБА_2 прокурора України ОСОБА_3 вчинити дії щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 08.11.2017.

В обґрунтування позову зазначає, що 08.11.2017 він звернувся до ОСОБА_2 прокурора України ОСОБА_4 із зверненням про захист інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України. Під час розгляду справи у Житомирському окружному адміністративному суді №806/3228/17 за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника відділу організації представництва в регіонах ОСОБА_2 прокуратури України ОСОБА_5 про визнання протиправною діяльності, зобов'язання розглянути звернення, позивачу стало відомо про те, що за наслідками розгляду його звернення від 08.11.2017, листом заступника ОСОБА_2 прокурора А. Стрижевською це звернення було направлене виконувачу обов'язків прокурора Житомирської області Війтовичу Л.М. для розгляду.

На думку позивача, рішення відповідача про направлення звернення ОСОБА_1 від 08.11.2017 виконувачу обов'язків прокурора Житомирської області Війтовичу Л.М. для розгляду, суперечить нормам статей 7, 15 Закону України «Про звернення громадян», п.5.4 Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом ОСОБА_2 прокурора України від 27.12.2014 № 9гн, згідно з якими забороняється направлення звернень прокурорам, що не мають повноважень на їх розгляд та на розгляд тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

07.03.2018 за № 2829/08 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 27-29). В обґрунтування заперечень останній зазначив, що за нормами чинного законодавства, а саме ст.16 Закону України "Про звернення громадян", ОСОБА_2 прокуратура України зобов'язана приймати до свого провадження лише ті скарги та звернення, за якими прийнято рішення підпорядкованим прокурором, який є керівником прокуратури. На час виникнення спірних правовідносин такою особою був виконувач обов'язків прокурора Житомирської області, тому звернення позивача було надіслане до підпорядкованої структури для вирішення та інформування про результати розгляду заявника. Про вказаний факт направлення звернення ОСОБА_1 виконувачу обов'язків прокурора Житомирської області, йому було повідомлено листом від 17.11.2017 за підписом начальника відділу організації представництва в регіонах ОСОБА_5. Таким чином, відповідач вважає, що рішення прийняте заступником ОСОБА_2 прокурора України ОСОБА_3 за результами розгляду звернення ОСОБА_1, повністю відповідає вимогам законодавства. ураховуючи викладене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

13.03.2018 до суду надійшла відповідь на відзив позивача ОСОБА_1 у якій він зазначає, що рішення відповідача про направлення звернення ОСОБА_1 від 08.11.2017 виконувачу обов'язків прокурора Житомирської області Війтовичу Л.М. для розгляду є протиправним, так як забороняється направлення звернень прокурорам, що не мають повноважень на їх розгляд - оскільки представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватись прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом ОСОБА_2 прокурора України або його заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Зазначає, що захист представником ОСОБА_2 прокуратури України ОСОБА_6, бездіяльності заступника ОСОБА_2 прокурора України ОСОБА_3, в якій її звинувачує громадянин України, який одноосібно (не прокурором прокуратури до функцій якої згідно п. 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» належить представництво інтересів держави в суді) виступив на захист інтересів Держави, проти корупційного механізму, який Державу зїдає, незаконна відмова заступника ОСОБА_2 прокурора України ОСОБА_3 розглянути самостійно або направити на розгляд посадовій особі, яка повноважна дати письмову вказівку чи наказ від імені ОСОБА_2 прокуратури України щодо захисту інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України, з відання якого незаконно вилучено в приватну власність приміщення вартість якого обчислюється мільйонами гривень, в особі Управління пенсійного Фонду України в Коростишівському районі, Коростишівського відділення Фонду соціального страхування, які безпідставно сплачують мільйони, десятки тисяч гривень, суперечить не тільки Закону, а й здоровому глузду. Виходячи з викладеного, просить відхилити доводи вказані у відзиві як такі які не ґрунтуються на належних доказах, суперечать нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що 08.11.2017 за №31 ОСОБА_1 подав на імя ОСОБА_2 прокурора України ОСОБА_4 звернення про захист інтересів держави з проханнях дати письмову вказівку чи наказ відповідному прокурору вступити у справу №280/9/17 з метою захисту інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України, з відання якого незаконно вилучено у приватну власність приміщення, в особі управління Пенсійного фонду України в Коростишівському районі, Коростишівського відділення Фонду соціального страхування, які займають більше трьох четвертих приміщення та безпідставно сплачують завищену орендну плату, та підтримати позовні вимоги у вказаній справі (а.с. 30-31).

ОСОБА_2 прокуратури України від 17.11.2017 № 05/1-р-17 за підписом заступника ОСОБА_2 прокурора А. Стрижевської, звернення ОСОБА_1 щодо законності реєстрації за ПАТ «Державний ощадний банк України» права приватної власності на державне майно, доцільності вступу прокурора у розгляд судової справи, незгоди із відповіддю заступника прокурора області та з інших питань, було направлено виконувачу обов'язки прокурора Житомирської області Війтовичу Л.М. для розгляду (а.с. 15).

Однак, позивач вважає, що рішення відповідача про направлення його звернення від 08.11.2017 виконувачу обов'язків прокурора Житомирської області Війтовичу Л.М. для розгляду, суперечить нормам статей 7, 15 Закону України «Про звернення громадян», п.5.4 Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом ОСОБА_2 прокурора України від 27.12.2014 № 9гн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною 1 ст. 1 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон України № 393/96-ВР) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ст. 3 Закону України № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Положеннями ч. 7 ст. 5 Закону України № 393/96-ВР встановлено, що у зверненні має бути зазначено прізвище, імя, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються (частини 3 та 4 ст. 7 Закону України № 393/96-ВР).

Відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 15 Закону України № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

За нормами ст. 19 Закону України № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

- об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

-вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до абзацу другого ч. 3 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон України № 1697-VII) прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. ОСОБА_2 прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 17 Закону України № 1697-VII встановлено, що прокурором вищого рівня є для керівника регіональної прокуратури, його першого заступника та заступників, керівника та заступника керівника підрозділу, прокурора Генеральної прокуратури України - ОСОБА_2 прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обовязків.

З метою забезпечення виконання вимог Конституції України, Законів України "Про звернення громадян", "Про статус народного депутата України", "Про статус депутатів місцевих рад", удосконалення діяльності органів прокуратури щодо розгляду та вирішення заяв, скарг і пропозицій, керуючись ст. 15 Закону України "Про прокуратуру" наказом ОСОБА_2 прокурора України від 27.12.2014 № 9гн затверджено та введено в дію Інструкцію про порядок розгляду звернень та особистого прийому в органах прокуратури України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Інструкція № 9гн).

Пунктом 5.4 Інструкції № 9гн встановлено, що направлення звернень прокурорам, що не мають повноважень на їх розгляд або дії яких оскаржуються, забороняється. Не допускається прийняття рішень у зверненнях за висновками підпорядкованих прокурорів, чиї дії оскаржуються.

Абзацом першим п. 7.3 Інструкції № 9-гн встановлено, що у разі відмови в задоволенні звернень відповідь повинна містити мотиви відмови з посиланням на норми законодавства, а також роз'яснення порядку оскарження прийнятого рішення.

У прокуратурах обласного рівня рішення про відмову в задоволенні звернення, що надійшло вдруге, приймається виключно першим керівником прокуратури або особою, яка виконує його обов'язки. У ОСОБА_2 прокуратурі України - керівниками самостійних структурних підрозділів (їх заступниками), про відхилення повторних звернень - заступниками ОСОБА_2 прокурора України. Остаточна відповідь заявнику про відхилення звернення надається ОСОБА_2 прокурором України з одночасним повідомленням про припинення листування (абзац четвертий та п'ятий п. 7.3 Інструкції № 9гн).

Абзацом третім ч. 3 ст. 23 Закону України № 1697-VII визначено, що представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом ОСОБА_2 прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

У своєму зверненні ОСОБА_1 від 08.11.2017 № 31 рекомендує ОСОБА_2 прокурору України надати письмову вказівку чи наказ відповідному прокурору з метою захисту інтересів держави, в особі Кабінету Міністрів України, вступити у справу №280/9/17, яка розглядається Коростишівським районним судом. Суд вважає, що відповідач надав неналежну відповідь на звернення ОСОБА_1 так як перенаправив його до прокурора нижчого рівня, до якого вже звертався заявник і отримав відмову. Тим більше, до повноважень виконувача обов'язки прокурора Житомирської області Війтовича Л.М. не відноситься прийняття рішення про вступ у справу з метою захисту інтересів держави, в особі Кабінету Міністрів України. На думку суду, відповідач, якщо це належить до її компетенції як заступника ОСОБА_2 прокурора, мала дати письмову вказівку чи наказ про вступ прокурору з метою захисту інтересів держави, в особі Кабінету Міністрів України, якщо б вважала це за необхідне чи надати обґрунтовану відмову.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 241-246, 250-251, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (вул. Гагаріна, 48, м. Коростишів, Житомирська область, 12501, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до заступника ОСОБА_2 прокурора України ОСОБА_3 (вул. Різницька, 13/15, м. Київ-11, Центральна частина Києва, 01011) про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність заступника ОСОБА_2 прокурора України ОСОБА_3, що полягала у неналежному розгляді звернення ОСОБА_1 від 08.11.2017.

Зобов'язати заступника ОСОБА_2 прокурора України ОСОБА_3 вчинити дії щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 08.11.2017.

Рішення набирає законної сили згідно з статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст рішення виготовлено: 14 березня 2018 року.