Справа № 234/12849/17
Суддя: Лутай А. М.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/17/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Лутай А.М.,

за участю: секретаря Пагуліч Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинського обґєднаного управління Пенсійного фонду Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобовґязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 29.08.2017р звернувся до суду з дійсним позовом, вказуючи, що він є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Долинському обґєднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області (надалі Долинському ОУ ПФУ Кіровоградської області), відповідача у справі, де станом до 31.03.2017р йому було погашена заборгованість по пенсії та щомісячно здійснювались перерахування коштів пенсійного забезпечення на рахунок, який він відкрив в ПАТ «Ощадбанк». Свої вимоги мотивує тим, що з 01.04.2017р відповідач припинив нарахування та виплату пенсії. Вважає, що діями, які полягають у невиплаті та неперерахуванні пенсії, відповідач грубо порушив його конституційні права, позбавивши єдиного джерела для існування. Посилаючись на норми Конституції України, ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» просить визнати протиправною бездіяльність Долинського ОУ ПФУ Кіровоградської області щодо невиплати йому пенсії з 01.04.2017р; визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача про припинення нарахування і виплати пенсії; зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії за віком й сплатити заборгованість за період, починаючи з 01.04.2017р на рахунок в ПАТ «Ощадбанк».

Представник позивача ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 підтримав цілком та суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, а також, заперечення проти позову, відповідно до якого зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Долинському ОУ ПФУ Кіровоградської області як отримувач пенсії за віком та є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України, облік осіб яких здійснюється згідно із Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р №509. Припинення та поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб здійснюється відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Зазначає, що з 01.04.2017р за результатами інформаційного обміну з органами соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації та на виконання рішення комісії по вирішенню спірних питань щодо призначення всіх видів допомоги від 22.07.2016р ОСОБА_1 припинено виплату пенсії в звязку із встановленням факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування, а саме: АДРЕСА_1, що є порушенням постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р №365 та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р №365. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З копії довідки № від 27.11.2014р судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме з Кіровського району м.Макіївка Донецької області.

Відповідно до посвідчення №27761 від 04.06.1993р ОСОБА_1 є отримувачем пенсії за віком.

З повідомлення із Долинського обґєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області від 29.06.2017р за №1709/12-18 та витягу з протоколу №6/1 засідання комісії по вирішенню спірних питань щодо призначення всіх видів допомоги від 27.04.2017р, судом встановлено, що станом на 31.03.2017р ОСОБА_1 перебував на обліку в Долинському ОУ ПФУ Кіровоградської області як отримувач пенсії за віком та є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України. 01.04.2017р позивачу зупинена виплата пенсії за результатами інформаційного обміну з органами соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації.

Суд вважає встановленою ту обставину, що виплата пенсії позивачу була припинена у звязку з тим, що позивач є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Вказані обставини визнані сторонами, у звязку з чим суд на підставі ч.1 ст.78 КАС України вважає ці обставини доведеними.

Згідно ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом.

Частиною 1 ст.49 Закону встановлені підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Сторонами по справі суду не надано рішення Долинського ОУ ПФУ Кіровоградської області про припинення з 01.04.2017р виплати пенсії позивачу, із заперечення відповідача виходить, що такого рішення не було. Таким чином, суд вважає, що припинення виплати пенсії відбулося на підставі листа Мінсоцпраці від 16.02.2016р «Про посилення контролю щодо обліку внутрішньо переміщених осіб» із якого виходить, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам мають бути тимчасово призупинені, до надходження відповідних відомостей від органів Державної міграційної служби, або підтвердження особою факту проживання за місцем проведення виплат.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та рівні перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні не запроваджено.

Згідно з частиною 2 ст.14 Закону України від 20.03.2003р №638-IV «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Статтею 1 Закону України від 02.09.2014р №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014р «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014р №405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015р №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у який у розділі Донецька область включено м.Макіївка, де, відповідно до відмітки у паспорті зареєстрований позивач ОСОБА_1

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Таким чином, а ні Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р, а ні Законом України від 02.09.2014р №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ні будь-яким іншим Законом України не встановлені обмеження права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання фізичної особи житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частина шоста статті 29 ЦК України дозволяє фізичній особі мати кілька місць проживання.

Відтак, виходячи із зазначених норм законодавства, правової та соціальної природи пенсії право громадянина на призначення йому пенсії не можна пов'язувати з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання), а держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користування правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Згідно статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як свідчить аналіз практики Європейського суду, у контексті Європейської конвенції до майна належать, крім рухомих і нерухомих речей, також і право на пенсію (справа „Мюллер проти Австрії).

У рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014р, ЄСПЛ зазначив, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 8 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я» (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суд при розгляді цієї справи враховує практику ЄСПЛ, у тому числі й рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, як Законом України «Про запобігання та протидії дискримінації в Україні», так і практикою ЄСПЛ встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях.

Таким чином суд вважає, що припинення відповідачем виплати пенсії позивачу у звязку з тим, що позивач є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції і у нього скасована довідка внутрішньо переміщених осіб, в порушення вимог ст.19 Конституції України, ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» без прийняття рішення про таке припинення і за відсутності законодавчо встановлених підстав для такого припинення, є дискримінацією за ознакою місця проживання.

До не визнання відповідачем позовних вимог суд відноситься критично у звязку з вищевикладеним, оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачем було зупинено виплату пенсії позивачу саме у звязку з тим, що позивач є особою, у якій скасовано довідку переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції особи, та без прийняття рішення про таке припинення і за відсутності законодавчо встановлених підстав для такого зупинення.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача відносно припинення виплати позивачу пенсійного забезпечення та зобовязання відповідача здійснити негайне нарахування та виплату належних позивачу пенсійних виплат за період з дати припинення нарахування та виплати.

Враховуючи, що письмового рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 відповідачем не приймалося, тобто такого рішення не існує, а отже вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення Долинського ОУ ПФУ Кіровоградської області про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 задоволенню не підлягають у звязку із відсутністю такого рішення.

Керуючись ст.ст.6, 8-10, 242-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Долинського обґєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобовґязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Долинського обґєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо невиплати з 01 квітня 2017 року пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН №.

Зобовязати Долинське обґєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН №, нарахування та виплату пенсії за віком з 01 квітня 2017 року.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. У такому випадку апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

Суддя: А.М.Лутай