Справа № 823/346/18
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року справа № 823/346/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДФС у Черкаській області (далі позивач) з адміністративним позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) податкового боргу в сумі 3164,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у добровільному порядку не сплатив вищевказані узгоджені зобовязання.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив. Тому у відповідності до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неподання відповідачем відзиву на позов кваліфікується судом як визнання позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Суд встановив, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 31.05.2016 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), є платником єдиного податку з 01.06.2016. Суд встановив, що відповідач обрав 2 групу єдиного податку за ставкою 20% від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.291.2 ст.291 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п.291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та у відсотках до доходу (відсоткові ставки) відповідно до п.293.1. ст.293 ПК України.

Абз.2 ст.8 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік від 07.12.2016 №2246-VIІ мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2017 становила 3200,00грн.

Отже ставкою єдиного податку для позивача у 2017 році є сума 640,00 грн. щомісячно (20% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на початок кожного року).

З даних облікової картки відповідача з єдиного податку суд встановив, що він не сплачував цей податок за період серпень-грудень 2017 року, у звязку з чим виникла недоїмка за вказаний період у сумі 3164,40 грн. (з урахуванням часткової переплати в сумі 35,60 грн.).

П.295.1 ст.295 ПК України встановлений обовязок платника єдиного податку першої і другої груп сплачувати його шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до п.295.2 ст.295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку. Сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси згідно з п.295.4 ст.295 ПК України.

П.300.1 ст.300 ПК України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку.

Отже, суд дійшов висновку, що грошове зобовязання відповідача з єдиного податку з фізичних осіб за вищевказаний період у сумі 3164,40 грн. станом на час судового розгляду справи є узгодженим.

Підп.14.1.175. п.14.1. ст.14 ПК України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов'язання не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк вважається податковим боргом.

Тому, сума узгодженого та не сплаченого грошового зобовязання відповідача з єдиного податку з фізичних осіб за період серпень-грудень 2017 року в сумі 3164,40 грн. є податковим боргом.

Відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Суд встановив, що у звязку з несплатою узгодженого зобовязання позивач прийняв податкову вимогу форми Ф від 06.09.2017 №2092-17 на суму 1244,40грн., яка отримана відповідачем 20.09.2017, що підтверджується даними корінця рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

В установленому законом порядку відповідач вимогу не оскаржив і до часу судового розгляду справи узгоджене зобовязання з єдиного податку не сплачував, що підтверджується даними зворотного боку облікової картки відповідача з відповідного податку.

Згідно з п.95.2. ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Суд встановив, що з часу прийняття податкової вимоги до часу судового розгляду справи заборгованість відповідача з єдиного податку не переривалась, а недоїмка збільшувалась. Тому, погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача.

Суд звернув увагу, що єдиний податок згідно з підп.10.1.2. п.10.1. ст.10 ПК України належить до місцевих податків та зараховується до бюджетів місцевого самоврядування, що передбачено п.20 ч.1 ст.64 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI.

Підп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

На підставі п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення може звернутися до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. При цьому, за рішенням суду він стягується державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу відповідача з єдиного податку з фізичних осіб за період серпень-грудень 2017 року в сумі 3164,40 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159 163, 254 256 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Черкаській області задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (19700, Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Пушкіна, буд.10; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до місцевого бюджету податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі в сумі 3164,40 грн. (три тисячі сто шістдесят чотири гривні 40 коп.).

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Рідзель

Рішення складене у повному обсязі 13.03.2018.