Справа № 826/6004/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

щодо розгляду клопотань про закриття провадження у справі

28 лютого 2018 року м. Київ № 826/6004/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Каркашьяна С.К., суддів Григоровича П.О., Смолія І.В., при секретарі Мині І.І., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників відповідачів: Шабліковської В.В., Сотнікової і.В., Шевченка П.В., Бондаренка Н.О., здійснюючи відкритий розгляд адміністративної справи

за позовом1. ОСОБА_1 2. Дочірнього підприємства «Профітрейд»
до1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк»; 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; 3. Національного банку України
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1, дочірнє підприємство «Мілкіленд-Україна» звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «український професійний банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

В судовому засіданні протокольною ухвалою позивача дочірнє підприємство «Мілкіленд-Україна» замінено на правонаступника - дочірнє підприємство «Профітрейд».

Поряд з цим, представниками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «український професійний банк» заявлені клопотання про закриття провадження в адміністративній справі №826/6004/16 з огляду на непідсудність розгляду спірних правовідносин в порядку адміністративного судочинства.

В обґрунтування заявлених клопотань, представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначає, що позивачі оспорюють особисті немайнові правовідносини та обґрунтовують заявлені позовні вимогами положеннями статті 227 Цивільного кодексу України та статтею 34 Господарського кодексу України, вказуючи на розповсюдження, на думку позивачів, недостовірних відомостей з боку відповідачів.

Поряд з цим, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» вказує на відсутність ознак публічно-правового спору, оскільки переданий на вирішення суду спір пов'язаний з діями Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», які були вчинені останнім як керівником банку в порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та нормативно-правовими актами Національного банку України, а спірні правовідносини за своєю природою мають корпоративний характер.

В судовому засіданні представники відповідачів заявлені клопотання підтримали, провадження в адміністративній справі №826/6004/16 просили закрити.

Представники позивачів проти заявлених клопотань заперечували з огляду на нормативну необґрунтованість останніх.

Розглядаючи заявлені клопотання, колегія суддів бере до уваги наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статі 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1,2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Тобто, як вбачається із наведеного, обов'язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. Отже, до юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктами владних повноважень віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено право на звернення до суду та способи судового захисту. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначені справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об'єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

З позовних вимог вбачається, що підставою виникнення спірних правовідносин слугували дії відповідачів щодо визначення позивачів пов'язаними особами /контролерами та остаточними ключовими учасниками у структурі власності публічного акціонерного товариства «Український професійний банк».

З огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідачів, що даний спір не підлягаю розгляд в порядку адміністративного судочинства, оскільки зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач не згоден саме з діями Уповноваженої особи, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України щодо виконання ними управлінських функцій, що віднесенні законодавством до їх компетенції.

Таким чином, враховуючи положення статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, завдання та основні засади адміністративного судочинства, колегія суддів вбачає клопотання відповідачів про закриття провадження в адміністративній справі №826/6004/16 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 5, 19, 242-244 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження в адміністративній справі №826/6004/16.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Головуючий суддя С.К. Каракашьян

Судді П.О. Григорович

І.В. Смолій