Справа № 826/16727/17
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

15 березня 2018 року № 826/16727/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доМіністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1
провизнання незаконним та скасування п. 5 наказу від 13.11.2017 №404,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування п. 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №404 за порушення вимог ст. 76 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо відповідальності за утримання казарм та іншого житлового фонду, ст. 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо керування роботою, спрямованою на поліпшення матеріально-побутового становища особового складу військової частини та організації якісного харчування особового складу, контролю доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця відповідно та порушення вимог наказу Міністерства оборони України від 09.02.2016 №62 «Про затвердження Інструкції з організації продовольчого забезпечення Збройних Сил України та годування штатних тварин військових частин Збройних Сил України шляхом залучення суб`єктів господарювання» стосовно підготовки об`єктів продовольчої служби до їх використання за цільовим призначенням та здійснення контролю за санітарним станом об`єктів продовольчої служби на заступника командира військової частини з тилу начальника відділення матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення сувора догана (з урахуванням уточненої позовної заяви від 29.12.2017).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.01.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву, а позивачу відповіді на відзив.

В обґрунтування позовних вимог вказано про те, що ОСОБА_1 не має жодного відношення до організації харчування у військовій частині НОМЕР_2 , оскільки за умовами договору від 28.03.2017 №286/2/17/1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпродакорд Ор» взяло на себе зобов`язання з надання послуг харчування та забезпечення харчовими продуктами вказаної військової частини. Крім того, позивачем наголошено, що оскаржуваний наказ не містить жодного належного та конкретного формулювання стосовно того за яке саме порушення позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

12.02.2018 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому зазначено, що у ході перевірки з`ясовано, що стан організації харчування, утримання їдальні, складів у військовій частині НОМЕР_2 утримуються у незадовільному стані. При цьому, претензійна робота з боку командування військової частини щодо будь-яких порушень договірних зобов`язань суб`єктом господарювання, згідно з вимогами наказу Міністерства оборони України від 09.02.2016 №62 «Про затвердження Інструкції з організації продовольчого забезпечення Збройних Сил України та годування штатних тварин військових частин Збройних Сил України шляхом залучення суб`єктів господарювання», не ведеться.

Позивачем відповіді на відзив у встановлений для цього строк суду не надано.

Заперечень проти розгляду вказаної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) до суду також не надійшло, з огляду на що, суд вказує про можливість розгляду даної справи за наявними у ній матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії акту перевірки питань підготовки казарменно-житлового фонду до зими, стану служби військ щодо посилення охорони та оборони військових містечок, організації харчування, утримання їдалень, складів, організації паркової служби, готовності продуктів технічного обслуговування та ремонту, акумуляторних зарядних станцій до роботи в зимових умовах у військових частинах НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 від 13.11.2017 №313/6/8907, у ході вказаної перевірки щодо військової частини НОМЕР_2 встановлено, що їдальня військової частини утримується у незадовільному стані. Претензійна робота командуванням військової частини щодо будь-яких порушень договірних зобов`язань суб`єктом господарювання не ведеться, а саме: розетки, вимикачі виламані або на своїх місцях не закріплені, брудні; господарюючий інструмент зберігається у брудному стані, після використання не обслуговується; меню виходу страв на стенді в їдальні не відповідає меню розкладки продуктів; умивальники милом та рушниками не укомплектовані; в цехах біля умивальників замість рушників брудне ганчір`я, мила немає; під час прийому їжі відсутня контрольна продукція, повар (суб`єкт господарювання) взагалі не має жодного розуміння у даній справі. Керівництво військової частини замість того, щоб скласти акт порушень договірних зобов`язань, доповідає, що представники суб`єкта господарювання не їхні зауваження не реагують.

Внаслідок викладеного, в акті від 13.11.2017 №313/6/8907 зроблено висновок про те, що заступник командира військової частини з тилу начальник відділення матеріально-технічного забезпечення взагалі самоусунувся від виконання своїх функціональних обов`язків. Недоліки тилового забезпечення, які були зазначені у серпні місяці 2017 року не усунуті, а навіть їх кількість збільшилась.

За результатами вказаної перевірки Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 винесено наказ від 13.11.2017 №404 «Про результати перевірки окремих питань повсякденної життєдіяльності у військових частинах безпосереднього підпорядкування», п. 5 якого за порушення вимог ст. 76 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо відповідальності за утримання казарм та іншого житлового фонду, ст. 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо керування роботою, спрямованою на поліпшення матеріально-побутового становища особового складу військової частини та організації якісного харчування особового складу, контролю доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця відповідно та порушення вимог наказу Міністерства оборони України від 09.02.2016 №62 «Про затвердження Інструкції з організації продовольчого забезпечення Збройних Сил України та годування штатних тварин військових частин Збройних Сил України шляхом залучення суб`єктів господарювання» стосовно підготовки об`єктів продовольчої служби до їх використання за цільовим призначенням та здійснення контролю за санітарним станом об`єктів продовольчої служби на заступника командира військової частини з тилу начальника відділення матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення сувора догана.

Вважаючи вказаний наказ в частині п. 5 необґрунтованим, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Так, Законом України від 24.03.1999 №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Пунктом 1 розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення (п. 45 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

У силу п.п. 68 та 69 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

На вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження у посаді.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (п. 83 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (п. 86 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, підставою для застосування по відношенню до позивача заходів дисциплінарної відповідальності (догани) слугували висновки про те, що заступник командира військової частини з тилу начальник відділення матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_1 взагалі самоусунувся від виконання своїх функціональних обов`язків, а саме: у ході вказаної перевірки щодо військової частини НОМЕР_2 встановлено, що їдальня військової частини утримується у незадовільному стані. Претензійна робота командуванням військової частини щодо будь-яких порушень договірних зобов`язань суб`єктом господарювання не ведеться, а саме: розетки, вимикачі виламані або на своїх місцях не закріплені, брудні; господарюючий інструмент зберігається у брудному стані, після використання не обслуговується; меню виходу страв на стенді в їдальні не відповідає меню розкладки продуктів; умивальники милом та рушниками не укомплектовані; в цехах біля умивальників замість рушників брудне ганчір`я, мила немає; під час прийому їжі відсутня контрольна продукція, повар (суб`єкт господарювання) взагалі не має жодного розуміння у даній справі. Керівництво військової частини замість того, щоб скласти акт порушень договірних зобов`язань, доповідає, що представники суб`єкта господарювання не їхні зауваження не реагують.

У свою чергу, Законом України від 24.03.1999 №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

У силу ст. 76 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу в мирний і воєнний час відповідає за матеріальне й технічне забезпечення підрозділів полку (окремого батальйону) підпорядкованими службами; за підвезення всіх видів матеріальних засобів та за водопостачання; за торговельно-побутове забезпечення особового складу; за утримання казарм та іншого житлового фонду; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, додержання правил охорони довкілля і стан пожежної безпеки безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, укомплектування їх озброєнням і технікою тилу; за стан обліку матеріально-технічних засобів підпорядкованих служб.

Заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону).

Приписами ст. 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу зобов`язаний: брати участь у розробленні планів бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки полку (окремого батальйону) й організовувати їх виконання відповідно до своєї спеціальності; керувати діяльністю та бойовою підготовкою підпорядкованих підрозділів і служб, проводити заняття з офіцерами і прапорщиками полку (окремого батальйону) з організації тилового забезпечення, а із старшинами - з ведення військового господарства; керувати роботою, спрямованою на поліпшення матеріально-побутового становища особового складу військової частини; організовувати своєчасне забезпечення підпорядкованими службами підрозділів полку (окремого батальйону) матеріальними засобами, якісне харчування особового складу; контролювати доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця; організовувати своєчасну видачу обмундирування, його припасування й ремонт; знати ділові якості та морально-психологічний стан офіцерів, прапорщиків, сержантів безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, постійно проводити з ними роботу з виховання та вдосконалення підготовки за спеціальністю; планувати роботу транспорту, пов`язану з підвезенням матеріальних засобів, і здійснювати контроль за правильністю та ефективністю його використання; планувати і організовувати підвезення підрозділам полку (окремого батальйону) матеріальних засобів та забезпечувати водопостачання; перевіряти не менше ніж двічі на рік наявність і стан матеріальних засобів у підрозділах полку (окремого батальйону) і безпосередньо підпорядкованих складах з оформленням відповідних актів; організовувати щорічне проведення інвентаризації всього майна і техніки у службах; керувати роботами з обладнання й удосконалення навчально-матеріальної бази та механізації вантажно-розвантажувальних робіт тилу полку і підпорядкованих складів; здійснювати контроль за якістю, правильністю застосування і ощадливим витрачанням пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та виконанням вимог безпеки при поводженні з ними; інструктувати перед заступанням у наряд чергового їдальні; знати наявність і стан техніки в підпорядкованих підрозділах і службах, забезпечувати її правильну експлуатацію, обслуговування, ремонт та евакуацію; організовувати належну експлуатацію, своєчасний ремонт жилих і нежилих будинків, водопровідно-каналізаційних мереж і споруд, своєчасну підготовку їх до зими, а також казарменого інвентарю й меблів, утримання в належному стані території, на якій розквартировані підрозділи полку (окремого батальйону), вживати заходів для пожежної безпеки об`єктів безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, а також обладнання їх технічними засобами охорони та пожежної сигналізації; розробляти заходи щодо економічної роботи й організовувати їх здійснення; організовувати банно-пральне обслуговування підрозділів полку (окремого батальйону); керувати підсобним господарством полку (окремого батальйону); розробляти та здійснювати заходи щодо додержання вимог безпеки під час виконання ремонтно-будівельних і господарських робіт та експлуатації техніки в підпорядкованих підрозділах і службах; організовувати забезпечення військовослужбовців своєї частини службовим, тимчасовим (орендованим) чи постійним житлом; організовувати й контролювати ведення обліку та звітності в установленому порядку.

Таким чином, наведеними положеннями Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на позивача, як на заступника командира військової частини з тилу начальника відділення матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , визначено відповідальним за матеріальне й технічне забезпечення. Вказане також відповідає функціональним обов`язкам останнього, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_5 від 26.12.2017.

Саме за невиконання покладених на позивача обов`язків і застосовано по відношенню до останнього заходи дисциплінарної відповідальності, що спростовує твердження позивача про відсутність в оскаржуваному наказі формулювання стосовно того за яке саме порушення позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, суд вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що умовами договору від 28.03.2017 №286/2/17/1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпродакор Ор» взяло на себе зобов`язання з надання послуг харчування та забезпечення харчовими продуктами військової частини НОМЕР_2 , а тому ОСОБА_1 не має жодного відношення до організації харчування у даній військовій частині, з огляду на таке.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією договору від 28.03.2017 №286/2/17/1, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпродакорд Ор» (виконавець) та Міністерством оборони України (замовник), визначено, що виконавець зобов`язується у 2017 році надати Міністерству оборони України послуги, зазначені у специфікації до цього договору, освіження продовольства, а замовник прийняти послуги і оплатити у строки та за цінами, згідно з положеннями цього договору. Серед військових частин, для особового складу яких будуть надаватись вказані послуги, зокрема, визначено НОМЕР_2 .

При цьому, у розділу І цього договору «Визначення термінів» вказано, що харчування включає у себе наступні види послуг (надалі - послуги): а) послуга з харчування послуга щодо забезпечення харчування, а саме: приготування та подання готових справ, виготовлення з харчових продуктів виконавця у місці розташування військових частин (установ, закладів), у тому числі військових частин (установ, закладів), що прикріплені на продовольче забезпечення, у тому числі годування штатних тварин; б) послуга щодо забезпечення харчовими продуктами постачання/доставка харчових продуктів консервованих, концентрованих харчових продуктів для приготування страв, у тому числі годування штатних тварин; в) освіження наявних запасів продовольства постачання харчових продуктів для закладення на зберігання під час освіження наявних запасів продовольства військової частини.

Водночас, наявними у матеріалах справи доказами, а саме: змістом акту від 13.11.2017 №313/6/8907 та оскаржуваного наказу, не підтверджено того, що заходи дисциплінарної відповідальності на позивача покладено саме за забезпечення процесу харчування військової частини, ідентичним тим, що є предметом договору від 28.03.2017 №286/2/17/1, оскільки, як було зазначено вище, порушення полягають у тому, що їдальня військової частини утримується у незадовільному стані; претензійна робота командуванням військової частини щодо будь-яких порушень договірних зобов`язань суб`єктом господарювання не ведеться, а саме: розетки, вимикачі виламані або на своїх місцях не закріплені, брудні; господарюючий інструмент зберігається у брудному стані, після використання не обслуговується; меню виходу страв на стенді в їдальні не відповідає меню розкладки продуктів; умивальники милом та рушниками не укомплектовані; в цехах біля умивальників замість рушників брудне ганчір`я, мила немає; під час прийому їжі відсутня контрольна продукція, повар (суб`єкт господарювання) взагалі не має жодного розуміння у даній справі.

Крім того, передача Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрпродакорд Ор» за договором позички нерухомого майна, необхідного для організації харчування особового складу Збройних Сил України, від 05.04.2017 №16 не є свідченням того, що позивач звільняється від виконання покладених на нього як положеннями Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, так і функціональним обов`язкам останнього, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_5 від 26.12.2017, обов`язків.

Слід також зазначити, що приписами п. 7 розділу 2 Інструкції з організації продовольчого забезпечення Збройних Сил України та годування штатних тварин військових частин Збройних Сил України шляхом залучення суб`єктів господарювання, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 09.02.2016 №62, передбачено, що у разі виявлення порушень будь-яких умов договору представником замовника складається акт про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання (додаток 7) (далі - Акт) та надається виконавцю для ознайомлення. У разі якщо представник виконавця (уповноважений представник виконавця) відмовляється ознайомитись з Актом, у ньому робиться відмітка про це, що засвідчується підписами двох представників замовника, та надсилається представником замовника на адресу замовника без відповідного підпису про ознайомлення.

Натомість, надана позивачем копія акту про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання (до договору про закупівлю харчування від 28.03.2017 №286/2/17/1 у військовій частині НОМЕР_2 ) від 25.10.2017 №1/430, як вірно зазначено представником відповідача у відзиві, не містить підпису представника виконавця або відмітки про відмову у його підписанні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що наявними у матеріалах справи доказами не спростовано правомірності наказу від 13.11.2017 №404 «Про результати перевірки окремих питань повсякденної життєдіяльності у військових частинах безпосереднього підпорядкування» в оскаржуваній частині. Відтак, вказаний наказ в оскаржуваній частині є правомірним та таким, що винесений відповідачем у межах наданих йому повноважень.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 77, 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , адреса: м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок