Справа № 522/9420/17
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №522/9420/17
Провадження № 2-а/522/440/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Скибнської Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС України в м. Одесі про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Управління патрульної служби МВС України в м. Одесі, згідно якої просив:

-визнати дії сержанта поліції роти №2 батальйон № 1 УПП м. Одеси Сафоненко Артема Володимировича з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - протиправними.

-постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 098713 від 14.05.2017 року винесену сержантом поліції роти №2 батальйон № 1 УПП м. Одеси Сафоненко Артемом Володимировичем про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України визнати протиправною та скасувати.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що приблизно о 10 год 30 хвилин в м. Одеса біля Эмералд Моторс центр BMW адреса проспект Маршала Жукова 2/1 його зупинили працівники поліції і сержант поліції Сафоненко А. В. висунув йому звинувачення у тому, що він здійснив перетин суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, а саме заїзд на парковку ТЦ Сіті Центр.

Позивач зазначив, що ним було заперечено факт адміністративного правопорушення, але сержант поліції наполягав на своєму. Переписавши анкетні дані, через деякий час сержант поліції підійшов до нього і сказав, що на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255,00 грн. Після цього сержант поліції повідомив, що він відмовився від підпису в постанові та її отримання.

17.5.2017р. йому по пошті прийшла постанова серії ЕАА № 098713 від 14.05.2017 року про накладення адміністративного штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Позивач вважає постанову серії ЕАА № 098713 від 14.05.2017р. про накладення адміністративного штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. та дії сержанта поліції Сафоненко А.В. протиправними та незаконними, у зв'язку із чим був змушений звернутися до суду.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати адміністративну справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи сповіщався належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вирішив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 14.05.2017 за адресою м. Одеса проспект Маршала Жукова 2/1 позивача зупинили працівники поліції і сержант поліції Сафоненко А. В. висунув йому звинувачення у тому, що він здійснив перетин суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, а саме заїзд на парковку ТЦ Сіті Центр та п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач, керуючись ст.ст. 33, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. на підставі ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі,: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Розділювальна смуга - виділений конструктивно або за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.1 або 1.2 елемент автомобільної дороги, який розділяє суміжні проїзні частини.

Відповідно до Правил дорожнього руху, дорожня розмітка 1.1 «вузька суцільна лінія» - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах: позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, на віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Згідно з п.п. 8.5. Правил дорожнього руху визначено, що: «Дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює». Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється (п. 34 ПДР).

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до положень ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, при цьому, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Між тим, суд вбачає, що з боку відповідача не надано до суду достовірних доказів, щоб підтверджували обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач дійсно здійснив перетин через суцільну лінію д.р. 1.1, а саме заїзд на парковку ТЦ «Сіті Центр».

При цьому, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція ( Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення( п. 21 рішення ).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23 - рп / 2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4. 1 ).

В рекомендації № R (9 1)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 098713 від 14.05.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Керуючись ст. 19, 63 Конституції України, ст.ст. 2-14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, ст. 9, 23, 30, 33, ст. 122, 257, 258, 268, 278, 280, 283 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати дії сержанта поліції роти №2 батальйон № 1 УПП м. Одеси Сафоненко Артема Володимировича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - протиправними.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 098713 від 14.05.2017 року винесену сержантом поліції роти №2 батальйон № 1 УПП м. Одеси Сафоненко Артемом Володимировичем про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України - визнати протиправною та скасувати.

Рішення суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 12.03.2018 року.

Суддя: А.Ю. Бойчук