Справа № 805/4831/17-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

15 березня 2018 р. Справа №805/4831/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття ухвали: 11 год. 50 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Притулі С.С., розглянувши у підготовчому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Слов'янської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, ордер від 21.02.2018 серія АА № 116664,

від відповідача - ОСОБА_3 за довіреністю від 05.012018 № 01.01-12/31

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Слов'янської міської ради про визнання протиправною бездіяльності Слов'янської міської ради у вигляді не укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 14 листопада 2007 року та зобовязання Слов'янської міської ради вчинити дії щодо укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 14 листопада 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ПП ОСОБА_1 та Словянською міською радою 14.11.2017 року укладено договір оренди землі № 8 відповідно до якого Словянська міська рада передала позивачу в оренду земельну ділянку :01:001:0517) загальною площею 0,0916 га строком на 5 років яка розташована за адресою: вул. ОСОБА_4 (Банківська) 99, м. Словянськ, Донецької області.

Додатковою угодою від 16.12.2009 року внесені зміни до договору оренди землі № 8 від 14.11.2007 року, зокрема, внесені зміни до строку дії договору, який після внесення змін складає 10 років.

На думку позивача, що бездіяльність відповідача, що полягає у зволіканні щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 14 листопада 2007 року, є протиправною, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) .

Частиною 6 цієї статті передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором; у цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Так, позивач до закінчення договору оренди повідомив відповідача про намір продовжити користування землею. Протягом місяця після закінчення строку дії договору від орендодавця не надходило заперечень проти поновлення договору оренди землі, при цьому позивач продовжував користуватися земельною ділянкою та сплачував оренду плату. Крім цього, після закінчення строку дії Договору відповідач не просив повернути земельну ділянку за актом приймання передачі. Вважає, що договір оренди землі фактично поновлений на підставі приписів ч. 6 сn. 33 Закону України «Про оренду землі», а тому, враховуючи фактичне поновлення договору оренди землі, відповідач проявляє бездіяльність щодо процедури підписання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 січня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі № 805/4831/17-а та призначено до справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року оголошено перерву в підготовчому засіданні у справі № 805/4831/17-а до 21 лютого 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.02.2018 року відкладено розгляд справи до 15.03.2018 року та продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів.

У підготовче засідання, призначене на 15 березня 2018 року зявились повноважні представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в їх обґрунтування.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні. Зазначила крім іншого, що вказаний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки відносини між сторонами носять приватноправовий характер.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у даній справі, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець 18.08.2000 року, номер запису про державну реєстрацію 2 002775.

14 листопада 2007 року між ПП ОСОБА_1 та Словянською міською радою, на підставі рішення міської ради від 26.09.2007 року № 7-ХVIII-5, було укладено та зареєстровано 14.11.2007 року Договір оренди землі № 8. Відповідно до предмету вказаного договору, Словянська міська рада передала позивачу в оренду земельну ділянку :01:001:0517) загальною площею 0,0916 га строком на 5 років яка розташована за адресою: вулю ОСОБА_4 (Банківська) 99, м. Словянськ, Донецької області.

Пунктом 8 Договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Додатковою угодою від 16.12.2009 року внесені зміни до Договору оренди землі № 8 від 14.11.2007 року, зокрема, внесені зміни до строку дії договору, який після внесення змін складає 10 років.

18.09.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки 0,0916 га, за наслідком розгляду якої відповідачем листом від 29.09.2017 року повідомлено, що позивачем не надано необхідних документів, а саме: витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а також довідки з податкової інспекції про відсутність заборгованості із орендної плати за земельну ділянку.

ОСОБА_5 управління у Словянському районі та м. Словянську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області повідомило позивача про те, що згідно даних земельного кадастру земельна ділянка, яка розташована за адресою: вул. ОСОБА_4 (Банківська) 99, м. Словянськ Донецької області, що знаходиться в оренді у ФОП ОСОБА_1 для будівництва та експлуатації торгівельного комплексу згідно договору оренди не була внесена до Державного земельного кадастру.

15.11.2017 року державним кадастровим реєстратором було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєно кадастровий номер :01:001:1075, а кадастровий номер :01:001:0517, який зареєстрований в договорі №48, вважається недійсним.

17 листопада 2017 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки за адресою м. Словянськ, вул. Банківська 99, для будівництва та експлуатації торгівельного комплексу.

Листом від 13.12.2017 року № 2-15-02-9329 Словянська міська рада повідомила позивача про те, що відділом раціонального використання земельних ресурсів Словянської міської ради був підготовлений відповідний проект рішення, який із зауваженнями відділів та управлінь міської ради було розглянуто депутатами на засіданні постійної комісії міської ради з питань землекористування, містобудування та екології 06.12.2017 року. Вирішено не включати дане питання в порядок денний сесії міської ради та повернути документи заявнику. Також, у вказаному листі зазначено, що цільове призначення земельної ділянки «для будівництва та експлуатації торгівельного комплексу» не відповідає функціональному призначенню земельної ділянки, передбаченому містобудівною документацією.

Відповідно до частини 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що оскільки після закінчення строку договору оренди позивач продовжує користуватися земельною ділянкою та сплачує орендну плату, а тому відповідно до приписів ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» вважає договір оренди землі фактично поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, з урахуванням вимог діючого законодавства. При цьому, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо процедури підписання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у зв'язку з чим просить суд визнати протиправною бездіяльність Слов'янської міської ради у вигляді не укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 14 листопада 2007 року та зобовязати Слов'янську міську раду вчинити дії щодо укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 14 листопада 2007 року.

Частиною 5 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельне законодавство базується, зокрема, на таких принципах: забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; забезпечення гарантій прав на землю.

Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» установлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Між тим, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. ( ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України).

Аналіз вище вказаних положень свідчить про те, що у випадку, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції та, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

У той же час, правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем щодо продовження дії договору оренди, є правовідносинами, що пов'язані та витікають з виконання господарського договору оренди землі, тобто відповідач у спірних правовідносинах не здійснює владних повноважень відносно позивача, оскільки діють як сторони господарського договору, у зв'язку з чим, спір щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії щодо поновлення договору оренди, є підвідомчим господарським судам.

У справі, що розглядається, відповідач, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст.5 ЗК України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У цьому спорі учасники земельних правовідносин не підпорядковані один одному, а отже, суб'єкт владних повноважень - Словянська міська рада - владних управлінських функцій не здійснює.

Відповідно до пункту 1 ч. 1. ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

При цьому, суд відмічає, що спори предметом яких є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, не підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З огляду на викладене та з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, від 29 вересня 2015 року у справі № 21-345а15, від 10 листопада 2015 року у справі № 21-2319а15, від 26 січня 2016 року у справах № 21-3367а15, 21-5523а15, від 01 березня 2016 року у справі № 21-3174а15 суд дійшов висновку, що даний спір не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

В контексті викладеного, суд дійшов висновку, що за суб'єктним складом сторін та сутністю спору даний спір підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.183 КАС України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відтак, оскільки суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, тому сплачену позивачем ОСОБА_1 ((ІПН- 253761260)) суму судового збору згідно квитанції 29.12.2017 року № 0.0.929215502.1 в сумі 640,00 грн., яка зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, слід повернути позивачу.

Керуючись ст. 238, 241-245, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слов'янської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії закрити.

Повернути судовий збір ОСОБА_1 (ІПН- 253761260) сплачений квитанцією від 29.12.2017 року № 0.0.929215502.1 в сумі 640,00 грн.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду з відповідним позовом в порядку господарського судочинства.

Попередити позивача, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 15 березня 2018 року у присутності представників сторін.

Повний текст ухвали складений та підписаний 19 березня 2018 року.

Суддя Кочанова П.В.