Справа № 357/272/18
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/272/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Цуранов А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області Олексієнко Д.А. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просив суд визнати дії відповідача щодо складання постанови серії НК № 160111 від 16.12.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення протиправними та скасувати вказану постанову, провадження в адміністративні справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що винесена відносно нього постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною, у зв'язку з тим, що вона складена без врахування зауважень та пояснень позивача, сам факт порушення заснований на припущеннях, поліцейський не встановив чи є обставини, що пом'якшують відповідальність, розгляд справи було проведено без надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, поліцейським не зібрано доказів, які підтверджують факт порушення ПДР.

Позивач та його представник звернулись до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач причини неявки в судове засідання не повідомив, заперечень та будь-яких доказів на підвердження правомірності своїх дій під час винесення оскаржуваної постанови до суду не надав.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

16.12.2017 року лейтенантом поліції Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області Олексієнко Д.А. винесено постанову, згідно якої позивача притягнуто д відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно зазначеної постанови 16.12.2017 року о 17:00 позивач керуючи транспортним засобом DAEWO NEXIA, номерний знак НОМЕР_1 в м. Біла Церква проїхав перехрестя по вул. Фастівська та б-р Олександрійський на забороняючий червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «е» ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху за частиною другою статті 122 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ч. 1 ст. 276 КУпАП).

При цьому згідно рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч зазначеному, відповідач встановлений обов'язок довести правомірність своїх дій та рішення, як таких, що відповідають вимогам ст. 2 КАС України не виконав.

Позивач свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху не визнав.

За таких обставин, суд вважає за можливе позов задвольнити в частині вимог про визнання дій відповідача протиправними та скасування оскаржуваної постанови.

Разом з цим, оскільки адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення, тому в цій частині вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 241-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області Олексієнко Д.А. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Визнати дії лейтенанта поліції Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області Олексієнко Д.А. щодо складання постанови серії НК № 160111 від 16.12.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - протиправними.

Скасувати постанову серії НК № 160111 від 16.12.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В частині вимог про закриття провадження - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов