Справа № 822/89/18
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/89/18
РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в якому просить суд:

визнати протиправними дії ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області викладені в листі від 08 листопада 2017 року за №1467/0-14696/6-17 щодо відмови ОСОБА_1 надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту села Мочулинці на території ОСОБА_3 селищної ради Волочиського району Хмельницької області;

зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту села Мочулинці на території ОСОБА_3 селищної ради Волочиського району Хмельницької області ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладені у листі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08 листопада 2017 року за №1467/0-14696/6-17 є незаконною та неправомірною.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2018 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 263 КАС України.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказує на те, що перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у IV кварталі 2017 року визначені наказом ОСОБА_2 управління від 20 вересня 2017 року та додатками до нього. Вказана інформація оприлюднена на офіційному веб-сайті ОСОБА_2 управління. При цьому зазначає, що до земельних ділянок, які передбачені для безоплатної передачі у власність у IV кварталі 2017 року не включені земельні ділянки Волочиського району Хмельницької області.

Представник відповідача вважає, що ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області при наданні відповіді ОСОБА_1 діяло в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від представника позивача 31 січня 2018 надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник повідомив, що не погоджується з позицією відповідача зазначеній у відзиві на позовну заяву стосовного того, що відповідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу, однак відповідач жодної з них у листі-відповіді від 08 листопада 2017 року за №1467/0-14696/6-17 не вказав.

Крім цього, представник позивача зазначає, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами та постійно отримував відмови від відповідача, тому вважає єдиним правильним способом захисту порушених прав є зобов'язання відповідача видати зазначений дозвіл. При цьому представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На адресу суду 02 лютого 2018 року від представника ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надійшло клопотання про закриття провадження в адміністративній справі, оскільки він вважає, що даний спір вплине на права та інтереси територіальної громади в особі ОСОБА_3 селищної ради Волочиського району Хмельницької області, таму що в даному випадку присутній спір про право, що в свою чергу виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, суд вважає, що в даній справі відсутній спір про право, про що стверджує відповідач, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі слід відмовити.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, дослідивши належні та допустимі докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 09 червня 2017 року ОСОБА_1 зверталась до відповідача із заявою, в якій просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів села Мочулинці на території ОСОБА_3 об'єднаної територіальної громади Волочиського району Хмельницької області.

ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12 липня 2017 року № Ф-15294/0-9617/6-17 позивачу було відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду за захистом своїх прав.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року по справі № 822/2137/17 позов ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 селищна рада Волочиського району Хмельницької області про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо розгляду звернень ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у строки, визначені статтею 122 Земельного кодексу України.

Визнано протиправними вимоги ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, оформлені листами від 12 липня 2017 року № Ф-15281/0-9609/6-17, № Ф-15294/0-9617/6-17, № Л-15295/0-9612/6-17, № Л-15296/0-9615/6-17 щодо надання ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 погодження органу місцевого самоврядування для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту села Мочулинці на території ОСОБА_3 селищної ради Волочиського району Хмельницької області.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області розглянути заяви ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту села Мочулинці на території ОСОБА_3 селищної ради Волочиського району Хмельницької області, подані 09.06.2017 року, у відповідності до вимог Земельного кодексу України". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказана вище постанова суду набрала законної сили 02 жовтня 2017 року.

При цьому, згідно ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач, у позовній заяві стверджує, що відповідачем на виконання постанови по справі № 822/2137/17 від 05 вересня 2017, направлено лист № 1467/0-14695/6-17 від 08 листопада 2017 року, яким повідомило ОСОБА_1, про перевірку відомостей відповідно до п.7 ст.118 ЗК України щодо відповідності місця розташування земельної ділянки, та чи вказана земельна ділянка не є зарезервованою за учасниками АТО.

При цьому, відповідач зазначив, що вказана позивачем земельна ділянка не входять до переліку земельних ділянок оприлюднених на офіційному веб-сайті ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, які можуть бути передані у власність громадянам, в межах норм безоплатної приватизації у ІV кварталі 2017 року на території Хмельницької області.

Одночасно з цим, позивачу запропоновано постійно ознайомлюватись з інформацією щодо земельних ділянок, які пропонуються передавати в межах норм безоплатної приватизації у власність на офіційному веб-сайті http://khmelnytska.land.gov.ua/info/perelik-zemelnykh-dilianok-dlia-bezoplatnoi-peredachi-u-vilasnist/, та в разі включення бажаної земельної ділянки до вищезгаданого переліку, повторно звернутись до ОСОБА_2 управління з відповідною заявою.

Позивач, вважає зазначений лист ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області відмовою в задоволенні її заяви, не погоджується з відповідною відмовою, вважає такі дії відповідача протиправними, у зв'язку із чим звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з п."б" ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_7 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

Підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташуваня об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Отже, зміст наведених норм встановлює, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Аналіз наведених вище норм закону, вказує на підстави для висновку, що розглядаючи питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідний суб'єкт владних повноважень може прийняти одне з двох рішень: або затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати її у власність, або ж відмовити у вчиненні таких дій. Відповідні повноваження органу виконавчої влади мають дискреційний характер, тобто, дають можливість на власний розсуд вибрати один з двох варіантів рішення.

Водночас, суд встановив, що до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, позивачем було подано всі документи, передбачені нормами ЗК України.

Однак, листом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08 листопада 2017 року за №1467/0-14696/6-17 чіткої відповіді на подану позивачем заяву, де конкретно ставилось питання про надання дозволу на відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства позивачу не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не вирішив питання за результатом звернення позивача та не прийняв відповідного рішення згідно з вимогами ст.118 ЗК України.

За ч.ч.1-2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність рішення, що викладене у листі від 08 листопада 2017 року за №1467/0-14696/6-17, при цьому на думку суду належним способом захисту прав позивача буде визнати протиправною відмову викладену у вказаному листі, а не відповідні дії відповідача щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів села Мочулинці на території ОСОБА_3 селищної ради Волочиського району Хмельницької області.

Крім цього, надаючи оцінку позовній вимозі про зобов'язання ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га з метою ведення особистого селянського господарства, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Одночасно з цим, згідно ч.4 цієї статті у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи утриматись від вчинення певних дій суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція висвітлена у рішенні Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15.

Таким чином, враховуючи, що позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з одного і того ж питання, при цьому, суд враховує наявність судового рішення, яке набрало законної сили, з огляду на право суду при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, суд дійшов висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав, який може бути застосований при прийнятті рішення у даній адміністративній справі.

А тому суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту села Мочулинці ОСОБА_3 селищної ради Волочиського району Хмельницької області ОСОБА_1.

В силу ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії є обґрунтованим, а тому даний адміністративний позов слід задоволити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Хмельницький, Хмельницька область, 29000, серія та номер паспорта: НВ 030545) до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (вул. Інститутська, 4/1, Хмельницький, Хмельницька область, 29000, код 39767479) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задоволити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області викладені в листі від 08 листопада 2017 року за №1467/0-14696/6-17 щодо відмови ОСОБА_1 надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту села Мочулинці на території ОСОБА_3 селищної ради Волочиського району Хмельницької області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту села Мочулинці на території ОСОБА_3 селищної ради Волочиського району Хмельницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його підписання.

Головуючий суддя