Справа № 820/65/18
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 р. № 820/65/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

представника позивача Карманова В.Є.,

представника відповідача Сукач Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ИРБИС-АВТО" до Харківської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "ИРБИС-АВТО" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби, в якому просить суд, з підстав протиправності рішення, визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів № UА807000/2017/000648/2 від 07.11.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідач прийняв рішення № UА807000/2017/000648/2 від 07.11.2017 року про коригування митної вартості та її визначення за другорядним методом, на думку позивача, необґрунтовано, тому таке рішення підлягає скасуванню.

Відповідач, Харківська митниця Державної фіскальної служби, проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначила, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позов підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибув, проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 липня 2010 року між Фірмою Federal-Mogul Global Aftermarket EMEA BVBA (Бельгія) та ТОВ "ИРБИС-АВТО" був укладений контракт №23/К, відповідно до умов якого Фірма Federal-Mogul Global Aftermarket EMEA BVBA (Бельгія) зобов'язується здійснювати поставку запасних частин до автомобілів, а позивач приймати та оплачувати вартість в порядку та на умовах обумовлених у Контракті.

Асортимент, ціни і кількість товару, що поставляється вказуються у відповідних інвойсах, які є невід'ємною частиною цього Контракту та товарно-транспортних накладних (пакувальних аркушах).

Згідно статей 2, 3 Контракту №23/К від 01 липня 2010 р. сторони домовилися прийняти в якості валюти контракту, платежу, що визначає ціну Товару - ЄВРО. Ціна Товару визначається за взаємною згодою сторін і вказується у відповідних інвойсах. Загальна вартість Контракту 1 000 000 ЄВРО. Поставка Товару за цим Контрактом здійснюється товарними партіями, відповідно до міжнародних правил "ІНКОТЕРМС-2000" на умовах ЕХ WORKS KONTICH, Вelgium, якщо угодою сторін не буде передбачено інше. Продавець направляє за цим товаром належно-оформленні документи: інвойс; пакувальний лист; експортну декларацію, товарно-транспортну накладну.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ "ИРБИС-АВТО" протягом 2015 - 2016 р.р. здійснювало розмитнення саме таких товарів що ввозилися на митну територію України з Бельгії. Умовами постачання була СРТ Лодзь. Країною походження товарів був Китай.

Поставка товару відповідно до контракту № 23/К від 1 липня 2010 року здійснювалась на умовах СРТ Лодзь (Інкотермс 2010).

З метою здійснення митного контролю та митного оформлення ТОВ "ИРБИС-АВТО" 07.11.2017 року до митного поста "Харків-центральний" Харківської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію типу ІМ-40ДЕ №UА807170/2017/340847 на товар "Гальмівні диски" походженням з Китаю. Товари надійшли на адресу ТОВ "ИРБИС-АВТО" в рамках виконання чинної угоди з Фірмою Federal-Mogul Global Aftermarket EMEA BVBA (Бельгія) Контракту №23/К від 01 липня 2010 р.

Так за наслідком прибуття товару позивачем була надана відповідачу вантажна митна декларація з документами, які підтверджують митну вартість товарів. Зокрема до вищезазначеної вантажної митної декларації позивачем були надані: а) документи, які містять складову заявленої митної вартості: Копія контракту № 23/К від 01.07.2010 pоку; Копія додаткової угоди № 1 від 26.12.2011 pоку; Копія додаткової угоди № 2 від 28.08.2012 pоку; Копія додаткової угоди № 3 від 20.02.2013 pоку; Копія додаткової угоди № 4 від 25.04.2013 pоку; Копія додаткової угоди № 6 від 13.01.2014 pоку; Копія додаткової угоди № 7 від 10.04.2014 pоку; Копія додаткової угоди № 8 від 13.01.2014 pоку; Копія додаткової угоди № 9 від 15.12.2015 pоку; Копія додаткової угоди № 10 від 04.01.2016 pоку; Копія додаткової угоди № 12 від 09.12.2016 pоку; Копія специфікації № 52 від 23.10.2017 року до контракту № 23/К від 01.07.2010 pоку; рахунок-фактура (інвойс) від 25.10.2017 pоку; Копія довідки про транспортні витрати від 03.11.2017 pоку; Копія договору про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом. Додаткові документи: Копія митної декларації країни відправлення, копія комерційної пропозиції від виробника від 10.10.2017 pоку; автотранспортна накладна CMR 720/17 від 03.11.2017 pоку; каталог виробника товару.

Товари надійшли на адресу ТОВ "ИРБИС-АВТО" відповідно до контракту №23/К від 01.07.2010 з Federal-Mogul Global Aftermarket EMEA В VBA (Бельгія).

Відповідачем прийнято рішення про коригування вартості товарів № UА807000/2017/000648/2 від 07.11.2017 року, яким підвищено митну загальну вартість товару.

Позивач, не погоджуючись з вказаними рішенням відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що орган доходів і зборів у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі № 21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21-591а15 (814/283/14).

Як встановлено судом, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.

Проте, відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого позивачем до декларування товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими.

З оскаржуваного рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості товару за другорядним методом не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості за першим методом, на підставі поданих документів позивачем.

Відповідачем в своєму рішенні не вказано: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідач помилково зазначає про задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на ідентичні/подібні товари, оформленні в митному відношенні ТОВ «ИРБИС-АВТО» раніше за митними деклараціями № 807170/2017/306729 від 10.04.2017 року та № 807170/2017/319544 від 30.06.2017 року.

На підставі митної декларації № 807170/2017/306729 від 10.04.2017 року було задекларовано товар в кількості 10 шт. вартістю 51,71 євро/шт.

На підставі митної декларації № 807170/2017/319544 від 30.06.2017 року було задекларовано товар в кількості 76 шт. вартістю 44,9878 євро/шт.

На підставі митної декларації №807170/2017/341002 від 07.11.2017 року було задекларовано товар в кількості 10 шт. вартістю 51,71 євро/шт.

Таким чином, задекларований рівень митної вартості товару на підставі митної декларації №807170/2017/341002 від 07.11.2017 року не є нижчим, ніж рівень митної вартості на ідентичні/подібні товари, оформленні в митному відношенні ТОВ «ИРБИС-АВТО» раніше за митними деклараціями № 807170/2017/306729 від 10.04.2017 року та № 807170/2017/319544 від 30.06.2017 року.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що рахунок-фактуру (інвойс) № від 25.10.2017 року (код документа « 0380») та комерційну пропозицію від 10.10.2017 року (код документа « 3022») (копії додані позивачем до позову) всупереч вимогам ст.254 МК України, були надані позивачем до Харківської митниці ДФС без перекладу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

З вище вказаної норми права вбачається, що переклад українською мовою документів надається за вимогою органів доходів і зборів.

Відповідачем не було витребувано у позивача перекладу документів, які були складені англійською мовою, отже у позивача не виникло обов'язку надавати такий переклад.

Щодо посилань відповідача, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості декларуємого товару, на те, що в наданих до митного оформлення документах відсутня інформація по такій складовій митної вартості, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Пунктом 6 ч. 10 ст. 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно наданій до митного оформлення митної декларації №807170/2017/341002 від 07.11.2017 року позивачем визначено, що загальний розмір митної вартості імпортованого товару складає 529834,97 грн.

В свою чергу, на підтвердження вказаних даних митної декларації, позивачем до митного оформлення, зокрема, були дані специфікація та інвойс (рахунок), якими підтверджується, що загальна вартість поставляємого товару складає 524736,97 грн. (16861,97 євро).

На підтвердження вартості транспортних витрат позивачем до митного оформлення була надана довідка про транспортні витрати від 03.11.2017 року ФОП Дідіцький Р.А., якою, також, підтверджуються дані митної декларації в частині вартості цих послуг та визначено, що вартість доставки поставляємого позивачем товару на підставі CMR №720/17 від 03.11.2017 року складає 5098,00 грн.

Тобто, наданими до митного оформлення документами чітко підтверджується вартість поставляємого позивачем товару, як у загальному розмірі, так і окремо за рахунком продавця та вартість транспортних послуг.

Згідно оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідач скоригував митну вартість товару до 3,24 євро/кг.

Проте, відповідачем не надано до суду обгрунтованих пояснень щодо визначення ціни на товари, які товари бралися до розгляду, якими критеріями керувався відповідач при визначені товарів, хто був постачальником товару (посередник/посередники, виробник).

Посилання відповідача про використання інформації з Центральної бази даних ЄАІС судом не враховуються, оскільки отримана з Центральної бази даних ЄАІС Міндоходів інформація про вантажну митну декларацію, на яку орган доходів і зборів посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару дійсно було імпортовано до України.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом (п. 3.3. Узагальнень практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, затверджених Постановою Пленуму ВАСУ «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» від 13.03.2017 №2).

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 13.02.2018 року у справі № 820/3061/17.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені МК України, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту).

В свою чергу, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення рішення про корегування митної вартості товарів № UА807000/2017/000648/2 від 07.11.2017 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, отже таке рішення підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ИРБИС-АВТО" (, 61162, м.Харків, просп. Льва Ландау, 2-К) до Харківської митниці Державної фіскальної служби (, 61003, Харківська обл., м. Харків, вул. Короленка, буд. 16-Б) про скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів № UА807000/2017/000648/2 від 07.11.2017 року.

Стягнути з Харківської митниці Державної фіскальної служби (, 61003, Харківська обл., м. Харків, вул. Короленка, буд. 16-Б) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ИРБИС-АВТО" (, 61162, м.Харків, просп. Льва Ландау, 2-К) сплачений судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 19.03.2018 року.