Справа № 826/15440/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Земляної Г.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 січня 2018 року, що прийняте у місті Києві, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії та рішення Генеральної прокуратури України від 15.11.2017 №18-1669вих.-17 щодо відмови у наданні позивачу довідки про розмір заробітної плати за посадою, з якої позивач звільнилася у зв'язку з виходом на пенсію;

- зобов'язати відповідача надати позивачу довідку про заробітну плату за посадою, з якої позивач звільнилася у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, з урахуванням фактично отримуваних виплат і умов оплати праці, що існували на день звільнення позивача з роботи, а саме: окладу, класного чину, вислуги років, щомісячної премії, надбавки за виконання особливо важливої роботи, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб - станом на момент звернення позивача за довідкою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» з деталізацією відповідних сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 січня 2018 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що наразі відсутній порядок перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а посада, на якій працювала позивач відсутня штатному розписі та постанові Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505. Скаржник також наголошує на тому, що інформація, яка запитувалась позивачем не є публічною.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись правильність висновків суду першої інстанції та необґрунтованість доводів скаржника. Позивач особливу увагу звертає на те, що спір у даній справі стосується відповіді на запит про публічну інформацію, а не права на перерахунок пенсії.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 працювала в Генеральній прокуратурі України на посаді старшого прокурора відділу розгляду звернень громадян управління розгляду звернень та прийому громадян Генеральної прокуратури України. Наказом від 06.03.2014 №274ц позивача звільнено з посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років на підставі її рапорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 (далі - Постанова № 657), затверджено нові схеми посадових окладів працівників прокуратури.

У зв'язку із цим, позивач 01.11.2017 звернулась до Генерального прокурора України із заявою, у якій просила надати їй довідку про заробітну плату у відповідності до Постанови № 657. 09.11.2017 позивач також подала до відповідача заяву, у якій просила: надати довідку про заробітну плату, за посадою, з якою я звільнилася на пенсію, з урахуванням фактично отриманих виплат і умов оплати праці, що існувала на день мого звільнення з роботи, зокрема: окладу, класного чину, вислуги років, надбавки за виконання особливо важливого завдання, щомісячної премії, матеріальної допомоги на оздоровлення - станом на даний час, відповідно до Постанови № 657.

Листом Генеральної прокуратури від 15.11.2017 за №18-1669 вих.-17 в наданні запитуваної інформації, а саме, довідки про заробітну плату відмовлено.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовлює неможливість проведення саме перерахунку пенсії, а не видачі довідки про розмір заробітної плати.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Зі змістом частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Відповідно до статті 49 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Таким чином, законодавчо закріплено право особи на отримання вже створеної та задокументованої (збереженої) інформації про неї, зокрема право на отримання у роботодавця довідки про фактичний розмір заробітної плати.

Проте, інформація яку позивач просила надати не була створена відповідачем та стосується не фактично отриманої позивачем заробітної плати, а можливої заробітної плати, яку позивач могла би отримувати з урахуванням Постанови № 657, якби продовжувала працювати на раніше займаній посаді.

У даному випадку позивач просить відповідача фактично створити нову інформацію, підстави та порядок створення якої нормами чинного законодавства не врегульовано, не закріплено механізму, за яким органи прокуратури можуть визначити можливий розмір заробітної плати колишніх працівників прокуратури у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючих прокурорів.

Також, у світлі застосування у межах спірних правовідносин частини першої статті 5 Закону України «Про інформацію» для цілей перерахунку пенсії позивача, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що наразі законодавчо не визначено підстав та механізму надання уповноваженими органами та визначення розміру заробітної плати пенсіонерів - колишніх працівників органів прокуратури для перерахунку їх пенсії.

Тому, оскільки відповідач зобов'язаний діяти лише в на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Основного Закону), то підстав для видачі позивачу спірної довідки не було.

Аналогічні висновки у подібних справах висловлювалися також і Верховним Судом (постанови від 06 березня 2018 року по справі № 513/1013/16-а, від 27 лютого 2018 року по справі № 391/741/16-а, від 27 лютого 2018 року по справі № 712/7316/17).

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 05.05.2016 по справі № 753/5709/16-а, постанову Вищого адміністративного суду України від 20.07.2017 по справі № 591/4946/16-а судом відхиляється з огляду на відмінний предмет спору та інші обставини справи. Окрім того, відповідно до частини сьомої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Таким чином, відповідачем прав позивача порушено не було. Отже, суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України задовольнити.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 січня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Н.М. Літвіна

Повний текст постанови складений 15.03.2018.