Справа № 804/1881/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 березня 2018 року Справа 804/1881/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рябчук О.С., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання неправомірним рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Дніпропетровської обласної державної адміністрації з позовним вимогами:

- поновити строк позовної давності, пропущений з поважних причин;

-визнати неправомірним рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 30.06.1999 року № 337 про зміну категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи з 2-ї на 3 категорії та скасувати його;

-визнати неправомірним рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.04.2012 року № 78 про визначення позивачу категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи на 3 категорію та про вилучення у позивача посвідчення учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 080538 від 20.11.1992 року та скасувати його в цій частині;

- зобовязати відповідача внести дані позивача в Єдиний державний автоматизований реєстр пільговиків (ЄДАРП) про віднесення позивача до 2-ї категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позовну заяву зареєстровано в суді та присвоєно номер адміністративної справи №804/1881/18.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Згідно ч.2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобовязаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Дослідивши поданий гр. ОСОБА_1 позов, судом встановлено, що позов поданий без додержання вимог, встановлених ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, і підлягає залишенню без руху з наступних підстав:

- позов поданий з пропуском строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України; при цьому має місце сплив значного періоду часу з моменту виникнення спірних відносин.

В позові позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строк звернення до суду позивачем зазначено наступне:

«…по-перше, мене не викликали на засідання обох комісій; по-друге, мені не надали права доказування правильності визначення мені 2-ї категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; по-третє, лише в грудні 2017 року я отримав копію рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.04.2012 року № 78, яку надало ГУ ПФУ в Дніпропетровській області разом з відзивом на мою позовну заяву до якого був доданий витяг з протоколу засідання «Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12 квітня 2012 року № 78, з яким я нарешті в грудні 2017 року зміг безпосередньо ознайомитися, тим самим я взнав про моє порушене право в грудні 2017 року, але з оригіналом вказаного рішення я не ознайомлений! Тому я пропустив строк позовної давності, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України, за поважних причин».

Проте, наведені доводи позивача в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду не можуть бути взяті судом до уваги, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів позову вбачається, що позивач не погоджується з рішеннями Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 30.06.1999 року № 337 та від 12.04.2012 р. №78.

У звязку з чим позивач в прохальній частині позову просить суд визнати їх неправомірними та скасувати, відновивши дані в Єдиному державному реєстрі пільговиків (ЄДАРП) про його пільговий статус.

Отже, позовна вимога внести дані позивача в Єдиний державний автоматизований реєстр пільговиків (ЄДАРП) про віднесення позивача до 2-ї категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, є похідною від двох перших.

Згідно з ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.11.2011 р. у адміністративній справі №2а/0470/12686/11 у задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення на користь держави незаконно отримані компенсаційні виплат на загальну суму 6170,28 грн., а саме: компенсації на продукти харчування в сумі 6030,88 грн.; допомоги на оздоровлення в сумі 53,40 грн.; компенсацію за невикористану санаторно-курортну путівку за 2004 рік в сумі 86,00грн., визнання недійсним та вилучення посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2А категорії за № 080538 на ім'я ОСОБА_1 - відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013 р. апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року - без змін.

В ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2013 справі 2а/0470/12686/11 судом зазначено наступне:

«…протокол № 337 від 30 червня 1999 року, на підставі якого ОСОБА_1 встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії та видано посвідчення № 118621 не містить таких висновків. …. зі змісту протоколу № 337 від 30 червня 1999 року неможливо зробити висновок про віднесення відповідача до тієї чи іншої категорії статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Протокол містить лише перелік прізвищ, імен та по батькові осіб, без зазначення субєкта владних повноважень, що приймає рішення, питання, яке розглядається, рішення яке прийнято. У обліковій картці особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 визначено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії та видано посвідчення № 080538 від 20 листопада 1992 року. Наданий до суду апеляційної інстанції витяг з протоколу засідання комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12 квітня 2012 року №78 про підтвердження статусу Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 ОСОБА_1 не впливає на спірні правовідносини, які є предметом судового розгляду, оскільки протокольне рішення прийняте після винесення постанови суду першої інстанції».

Як вбачається з ухвали суду апеляційної інстанції, гр.ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні 14.02.2013 р. при розгляді справи №2а/0470/12686/11 та разом із своїм представником заперечував проти задоволення апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації.

Отже, принаймні з 14.02.2013 р. позивач обізнаний про існування протокольних рішень відповідача від 30.06.1999 року № 337 та від 12.04.2012 р. №78.

З урахуванням наведених обставин, доводи позивача в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними. Позивачем не надано доказів того, що він був позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх прав у встановлений законом строк, тобто у продовж 6-ти місяців з моменту обізнаності про існування протоколів від 30.06.1999 року № 337 та від 12.04.2012 р. №78.

Крім того, позивач не надав суду докази звернення упродовж 2013-2018 рр. до відповідача з метою отримання копій протокольних рішень від 30.06.1999 року № 337 та від 12.04.2012 р. №78, якщо врахувати доводи позивача про їх ненадання відповідачем.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на захист порушеного права в суді є конституційним правом особи.

Разом з тим, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інш. Проти Великобританії рішення від 22.10.1996р., Девеер проти Бельгії рішення від 27.02.1980р.).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності (справа «Устименко проти України»).

Практика Європейського суду з прав людини відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, суд дає можливість позивачу у строк протягом 10-ти днів з дня отримання даної ухвали привести у відповідність до вимог ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву, а саме: надати суду нові підстави для поновлення строку та відповідні докази поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст.122 Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання неправомірними рішення, зобовязання вчинити певні дії - залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути недоліки позову протягом 10-ти днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позову без руху, а саме: надати суду нові підстави для поновлення строку та відповідні докази поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст.122 Кодексом адміністративного судочинства України.

Копію ухвали направити позивачу.

Суд розяснює позивачу, що у випадку, якщо недоліки позовної заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Залишення позовної заяви без руху не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя (підпис) ОСОБА_2
З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_3