Справа № 817/783/18
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
20 березня 2018 року м. Рівне №817/783/18
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Зозуля Д.П., після одержання позовної заяви
Військової частини НОМЕР_1
простягнення грошових коштів,
Військової частини НОМЕР_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення на користь держави грошових коштів у сумі 3348,15 грн.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що за позивачем рахується дебіторська заборгованість на суму 3348,15 грн., яка виникла у зв`язку із добровільною несплатою відповідачем вартості виданих йому предметів речового майна, строки носіння якого не закінчилися. Несплата вказаних коштів завдала для позивача шкоду на вказану суму, яка відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 підлягає стягненню з винної особи.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у адміністративній справі та з`ясовуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС) України, суддя вважає, що поданий позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян і юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обов`язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.
Пунктом 5 частини 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Відповідно до частини 4 статті 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень:
1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання;
2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;
3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України;
4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);
5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.
З системного аналізу зазначених норм права суддя дійшов висновку, що правовий аналіз пунктів 1-4 частини четвертої статті 46 КАС України свідчить, що громадяни, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.
Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб`єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб`єктів владних повноважень.
Логічний спосіб тлумачення частини четвертої статті 46 КАС України дозволяє судді дійти висновку, що і пункт 5 частини четвертої статті 46 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися суддею саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб`єкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту пункту 5 частини четвертої статті 46 КАС України по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обов`язків та можливої дискреційної поведінки.
За пунктом 5 частини четвертої статті 50 КАС суб`єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об`єднань, юридичних осіб, які не є суб`єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.
У випадку, що розглядається, позов заявлений про стягнення шкоди у зв`язку із добровільною несплатою ОСОБА_1 вартості виданих йому предметів речового майна, строки носіння якого не закінчилися і, на думку судді, не підпадає під дію пункту 5 частини четвертої статті 46 КАС України.
До аналогічної правової позиції дійшов Верховний суд України у постановах 22 вересня 2015 року у справі № 21-2209а15 та від 01 листопада 2016 року у справі № 819/1121/13-а.
Разом з тим, відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Оскільки питання відшкодування матеріальної шкоди регулюються Цивільним кодексом України та виникають із цивільних правовідносин, то згідно із ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, предмет спору походить з майнових претензій позивача до відповідача щодо відшкодування шкоди та не пов`язаний з виконанням позивачем владних управлінських функцій, тобто між даними сторонами існує спір, який має приватно-правовий характер, що в свою чергу виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.
З врахуванням наведеного суддя вважає, що ці позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Керуючись статтями 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди на суму 3348,15 грн. - відмовити.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Роз`яснити заявнику, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загального суду у порядку цивільного судочинства.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Зозуля Д.П.