Справа № П/811/1675/17
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2018 року, місто Дніпро справа № П/811/1675/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є. ,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області
на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.11.2017р. у справі №П/811/1657/17
за позовом:ОСОБА_1
до: третя особа: про:Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області визнання протиправною бездіяльності та стягнення суддівської винагороди

ВСТАНОВИВ:

10.10.2017р. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області (далі - ТУ ДСА України в Кіровоградській області) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суддівської винагороди /а.с. 3-9/.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.10.2017р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №П/811/1675/17 та справу було призначено до судового розгляду /а.с. 1/.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 працював на посаді судді Боринецького районного суду Кіровоградської області з листопада 2003р. по лютий 2017р. і на підставі рішення Вищої ради правосуддя №207/0/15-17 від 09.02.2017р., наказу голови суду №13-к від 21.02.2017р. звільнений у відставку та відрахований зі штату суду, позивач вважає, що відповідно до п. 23 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016р. він мав право на отримання суддівської винагороди, зокрема, посадового окладу, обчисленого відповідно до ч. 3 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010р., у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, оскільки ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що у 2017р. мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня складає 3200 грн., отже, посадовий оклад позивача з 01.01.2017р. має становити 32000,00 грн., однак відповідачем у січні і лютому 2017р. нараховано та виплачено ОСОБА_1 суддівську нагороду, виходячи з розрахунку посадового окладу 16000,00 грн., внаслідок чого занижено суддівську винагороду та інші пов'язані виплати, у зв'язку з чим позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Кіровоградській області щодо невиконання вимог п. 23 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016р., нездійснення нарахування ОСОБА_1 суддівської винагороди, виплати вихідної допомоги, оплати днів відпустки та компенсації днів невикористаної відпустки з 01.01.2017р., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у розмірі 3200,00 грн.;

- стягнути з ТУ ДСА України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за період з січня 2017р. по 29.02.2017р. в сумі 38804,77 грн., недоплачену оплату за дні відпустки в сумі 2400,00 грн., недоплачену компенсацію за невикористану відпустку в сумі 10435,88 грн., недоплачену вихідну допомогу в сумі 48000,00 грн., а всього стягнути 99640,65 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.11.2017р. у справі №П/811/1675/17 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Кіровоградській області щодо нездійснення з 01.01.2017р. нарахування судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 суддівської винагороди (посадового окладу), а також компенсації днів невикористаної відпустки, вихідної допомоги, виходячи із мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «про Державний бюджет України на 2017 рік» у розмірі 3200,00 грн.;

- зобов'язано ТУ ДСА України в Кіровоградській області здійснити перерахунок суддівської винагороди, нарахованої судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 за січень-лютий 2017р., у тому числі за період перебування у додатковій оплачуваній відпустці, виходячи з розміру посадового окладу в сумі 32000,00 грн., та виплатити нараховану суддівську винагороду, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов'язати ТУ ДСА України в Кіровоградській області здійснити перерахунок грошової компенсації судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 за невикористані дні відпустки, обчисливши середню заробітку плату для виплати цієї компенсації, виходячи, зокрема, з розміру суддівської винагороди за січень 2017р., обрахованої з посадового окладу в сумі 32000,00 грн., та виплатити нараховану грошову компенсацію, з урахуванням раніше виплаченої суми;

- зобов'язано ТУ ДСА України в Кіровоградській області здійснити перерахунок вихідної допомоги судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1, виходячи з розміру суддівської винагороди, обрахованої з посадового окладу в сумі 32000,00 грн., та виплатити нараховану вихідну допомогу, з урахуванням раніше виплаченої суми (суддя Черниш О.А.) /а.с. 61-65/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду, подав апеляційну скаргу /а.с. 70-79/, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції від 01.11.2017р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дана справа розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, про що учасники справи повідомлені судом належним чином / а.с. 97-99/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції встановлено, що Указом Президента України №1286/2003 від 11.11.2003р. позивача було призначено на посаду судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області строком на п'ять років /а.с. 10-12/, постановою Верховної Ради України №1633-VI від 08.10.2009р. його обрано на посаду судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області безстроково /а.с. 14/, рішенням Вищої ради правосуддя №207/0/15-17 від 09.02.2017р. ОСОБА_1 звільнено з посади у відставку /а.с. 16/ і наказом голови Бобринецького районного суду Кіровоградської області №13-К від 21.02.2017р. позивача відраховано з посади судді /а.с. 17/.

З матеріалів справи вбачається, що у січні-лютому 2017р. ОСОБА_1 отримав суддівську винагороду, до складу якої увійшли посадовий оклад та доплата за вислугу років у розмірі 50%, при цьому штатним розписом Бобринецького районного суду Кіровоградської області на 2017р. посадовий оклад судді затверджено в сумі 16000,00 грн. /а.с. 22/.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016р. суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 22 Розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016р. право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судами встановлено та не заперечується сторонами, що позивач кваліфікаційне оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді) не проходив.

Пунктом 23 цього ж Розділу встановлено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010р.

У відповідності до ч. 3 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010р. посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016р. встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600,00 грн.

У Рішенні №20-рп/2011 від 26.12.2011р. у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 4 розділу VII "Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Конституційний Суд України зазначив, що: «…передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави».

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене та враховуючи, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» №1801-VIII від 21.12.2016р. видатки на оплату суддів, що не пройшли кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу 32000,00 грн. не передбачені, відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати суддівської винагороди та пов'язаних з нею виплат позивачу поза межами видатків державного бюджету на його оплату праці, а тому нарахування позивачу суддівської нагороди із застосуванням п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016р. відповідає приписам чинного законодавства та не порушує гарантоване державою право на належне матеріальне забезпечення судді як одну із складових його незалежності, відповідно, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України і законами України.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного суду у постанові від 07.02.2018р. у справі №825/933/17, номер справи в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72288027.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для здійснення перерахунку позивачу суддівської винагороди та пов'язаних з нею виплат за січень-лютий 2017р., виходячи із мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» №1801-VIII від 21.12.2016р., а тому судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, що призвело до постановлення ним рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що відповідно до положень ст. 317 КАС України є підставою для скасування такого рішення суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції від 01.11.2017р. у даній справі скасувати та відмовити позивачу у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.11.2017р. у справі №П/811/1675/17 - скасувати.

В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст підписано 14.03.2018р.

Головуючий суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко