Справа № 813/339/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року справа№813/339/18

79018, м.Львів, вул.Чоловського, 2

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Сакалоша В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до в якому просить суд:

- визнати неправомірною відмову Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова від 12.12.2017 №553/К-9/Фр/10-37 в перерахунку їй розміру пенсії за вислугу років у зв'язку зі зміною оплати праці на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/624 від 10.02.2017 року про заробітну плату для обчислення пенсії з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, без обмеження її граничного розміру;

-зобов'язати Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії за вислугу років у зв'язку зі зміною оплати праці на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/624 від 10.02.2017 року про заробітну плату для обчислення пенсії з розрахунку 90% від суми місячного заробітку без обмеження її граничного розміру починаючи з 01.10.2017.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є пенсіонером органів прокуратури України з 14.04.2010 та отримує пенсію, призначену їй на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», чинного на час призначення пенсії. Зазначає, що у звязку з прийняттям Верховною Радою України Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, який набрав чинності з 01.04.2015, частиною першої статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплату пенсії їй було припинено. З урахуванням законодавчих змін, з 01.10.2017 виплату пенсії позивачеві було відновлено у розмірі, який був встановлений станом на 01.04.2015. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативноправових актів» від 09.12.2015 № 1013, з 1 грудня 2015 року підвищено на 25 відсотків посадові оклади працівникам прокуратури. Тому після відновлення виплати їй пенсії, позивач звернулась до органів пенсійного фонду 27.11.2017 з відповідною заявою з долученням довідки, виданої прокуратурою Львівської області 10.02.2017 № 18/624, для здійснення перерахунку розміру пенсії. Однак Залізничним обєднаним управлінням Пенсійного Фонду України м.Львова 12.12.2017 у здійсненні перерахунку розміну пенсії ОСОБА_1 відмовлено, з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, яким скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, згідно з Законом України «Про прокуратуру». Окрім цього, у здійсненні перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 відмовлено з тих підстав, що пенсії, які призначались та виплачувались за так званими спецзаконами не осучанюються і перегляду не підлягають.

Ухвалою судді від 13.02.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою судді від 05.03.2018 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача 23.02.2018 подано відзив на позовну заяву за № 297/08.01-11, в якому покликається на те, що умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій за вислугу років, визначаються Кабінетом Міністрів України. представник відповідача ствердужує, що оскільки законодавчий документ, який регулював питання перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не прийнятий, підстави для перерахунку призначеної позивачеві пенсії за вислугу років відсутні. Окрім цього, відповідачем зазначено, що пенсії, які призначались та виплачувались за так званими спецзаконами, не осучанюються і перегляду не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Зокрема, 14.04.2010 ОСОБА_1 призначено пенсію згідно з Законом України «Про прокуратуру» за вислугу років у розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку. До 01.04.2015 позивачка отримувала пенсію в УПФУ у Франківському районі м.Львова (зараз Залізничне обєднане управління Пенсійного Фонду України м.Львова).

У звязку з прийняттям Верховною Радою України Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, який набрав чинності з 01.04.2015, частиною першої статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено.

З урахуванням законодавчих змін, з 01.10.2017 виплату пенсії ОСОБА_1 було відновлено у розмірі, який був встановлений станом на 01.04.2015.

Разом з цим, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативноправових актів» від 09.12.2015 № 1013, з 1 грудня 2015 року підвищено на 25 відсотків посадові оклади працівникам прокуратури.

За таких умов, пенсії прокурорсько-слідчим працівникам, які призначені до 01 жовтня 2011 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2001 року № 3668-VI, підлягали перерахунку з 1 грудня 2015 року із збільшеного заробітку на підставі довідок про заробітну плату, виходячи з розміру пенсійного забезпечення, встановленого на час призначення пенсії, тобто з розрахунку 90 відсотків від нарахованої заробітної плати, що враховувалась для обчислення пенсії.

Підстава та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулювали частини 13,18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до частини 13 цієї норми передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особи оформила пенсію, станом на час звернення за призначенням чи перерахунком.

Згідно з частиною 18 вказаної правової норми в редакції, що діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 1 січня 2015 року) передбачалось, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

За таких умов, працівники прокурорсько-слідчих органів, пенсії яких призначені до змін у законодавстві, мають право на перерахунок розміру пенсії з 1 грудня 2015 року на підставі довідок про збільшені посадові оклади.

Після відновлення 01.10.2017 виплати пенсії, ОСОБА_1 звернулась до органів пенсійного фонду 27.11.2017 з відповідною заявою з долученням довідки, виданої прокуратурою Львівської області 10.02.2017 № 18/624, однак у здійсненні перерахунку 12.12.2017 року їй було відмовлено, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, яким скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, згідно з Законом України «Про прокуратуру». Окрім цього, у здійсненні перерахунку розміру пенсії відмовлено з тих підстав, що пенсії, які призначались та виплачувались за так званими спецзаконами, на думку Пенсійного Фонду, не осучанюються і перегляду не підлягають.

Разом з цим, порядок призначення пенсій працівникам прокуратури було змінено законодавчими актами, які набрали чинності вже після призначення ОСОБА_1 пенсії.

Зокрема Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулювали частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VI змін не зазнали; змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (пункт 5 Прикінцевих положень) визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до окремих Законів України, у тому числі за Законом України «Про прокуратуру», тобто ця правова норма стосується призначення, а не перерахунку пенсій.

Позивачу пенсія була призначена 14.04.2010 року, тобто до набрання чинності вказаним законом.

Таким чином, доводи органу Пенсійного Фонду про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача, з посиланням на Прикінцеві положення Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а також на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 11.10.2017, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності.

Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд керувався таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч. 12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Починаючи з 01.01.2015 вказану норму викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення також викладено у ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, чинній станом на момент звернення позивача до відповідача про перерахунок пенсії, згідно з якими умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На даний час Кабінетом Міністрів України не визначено умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія, згідно із Законом України «Про прокуратуру», на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Разом із тим, станом на момент звернення позивача до органів Пенсійного Фонду України про перерахунок розміру пенсії, питання такого перерахунку чинним законодавством не врегульоване, в той час як передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури повинні бути визначені Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що Кабінетом Міністрів України не вжито заходів на реалізацію наведеної норми, виходячи із приписів ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, та ст. 22, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, суд вказує, що позивач має право перерахунок пенсії, оскільки у такому разі мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу.

Згідно з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Так, Конституційний Суд України сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі в органах прокуратури. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що їх служба пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей, а тому це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд вважає, що оскільки відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод та Європейського суду з прав людини, який визначив, що відсутність нормативно-правового акта, який би визначив розмір виплати, на яку розраховує заявник, є невиправданим втручанням.

Пунктами 4 та 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативноправових актів» від 09.12.2015 № 1013, з 1 грудня 2015 року підвищено на 25 відсотків посадові оклади працівникам прокуратури.

Водночас, на час звернення позивача з заявою про здійснення перерахунку пенсії, Кабінетом Міністрів України не виконано покладеного на нього обов'язку щодо визначення порядку перерахунку пенсії.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 27.05.2013 у справі «Суханов та Ільченко проти України», першим і найголовнішим правилом ст. 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в «інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

Більше того, Європейський Суд вказав, що Кабінет Міністрів України мав визначити розмір надбавки до пенсії, однак, жодного рішення з цього приводу прийнято не було.

Таким чином, у даному випадку відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені ст. 1 Першого протоколу, так як заявники мали «законне сподівання» на перерахунок пенсії.

Окрім цього, в пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).Аналогічну правову позицію щодо права власності особи сформульовано Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003р.).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, перебуваючи на службі в органах прокуратури, мала законні сподівання отримання пенсії за вислугу років на умовах та у розмірах, які ґрунтувалися на нормах статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» від 1991 року, в редакціях від 05 жовтня 1995 року та від 12 липня 2001 року, яка діяла на момент призначення позивачеві такої пенсії та які безпідставно звужені набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про протиправність дій Залізничного обєднаного управління Пенсійного Фонду України м.Львова щодо відмови позивачеві у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Львівської області про заробітну плату для обчислення пенсії №18/624 від 10.02.2017, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на час призначення пенсії (станом на 14.04.2010 року), з розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку без обмеження її граничного розміру, починаючи з 01.10.2017.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову Залізничного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України м.Львова від 12.12.2017 №553/К-9/Фр/10-37 в перерахунку ОСОБА_1 розміру пенсії за вислугу років у зв'язку зі зміною оплати праці на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/624 від 10.02.2017 року про заробітну плату для обчислення пенсії з розрахунку 90% від суми місячного заробітку без обмеження її граничного розміру.

Зобов'язати Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії за вислугу років у зв'язку зі зміною оплати праці на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/624 від 10.02.2017 року про заробітну плату для обчислення пенсії з розрахунку 90% від суми місячного заробітку без обмеження її граничного розміру, починаючи з 01.10.2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1; м.Львів, вул.Японська, 8/10, індекс 79013) з Залізничного обєднаного управління Пенсійного Фонду України м.Львова (; 79012, м.Львів, вул.Городоцька, 172) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору у розмірі 1409,60 (одна тисяча чотириста девять гривень 60 коп.)

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст. 295 КАС України, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 255 КАС України.

Суддя В.М. Сакалош