Справа № 804/7994/17
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 р. справа № 804/7994/17
29 листопада 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" (далі - ТОВ «Комфі Трейд», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, поданої 14.12.2017 року, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 2673 від 23 листопада 2017 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд»;
- визнати протиправними дії начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 з видання наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 2673 від 23 листопада 2017 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд»;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 20.12.2017 року прибув представник позивача та представник відповідача-1.
Представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Надала до суду клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник відповідача-1 проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд у задоволенні позову відмовити повністю, надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що наказом ОВПП ДФС від 23 листопада 2017 року № 2673 призначено фактичну перевірку ТОВ «Комфі Трейд», що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Лермонтова, будинок 37, з питань дотримання норм законодавства щодо регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) з 28 листопада 2017 року. Вихід за адресою перевіряючими було здійснено 28 листопада 2017 року, проте, до перевірки магазину працівників допущено не було, у зв'язку із чим, відповідно до вимог п. 81.2 статті 81 Податкового кодексу України, перевіряючими ОВПП ДФС складено акт від 28.11.2017 року №86/28-10-46-19 «Про не допуск до проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд». На підставі відмови від допуску підприємства до проведення перевірки підрозділом було подано звернення про накладення адміністративного арешту, за результатами розгляду якого заступником начальника - начальником відділу податкового супроводження підприємств харчової промисловості Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - ОСОБА_2 прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна відносно ТОВ «Комфі Трейд». Отже, виходячи із норм чинного законодавства України, відповідач-1 вважає оскаржуваний наказ від 23.11.2017 року № 2673 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд» та прийняте Рішення правомірними, та такими, що не підлягають скасуванню.
Відповідач-2 належним чином повідомлявся про місце, дату і час судового засідання, у судове засідання не прибув.
Відповідно до частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Керуючись приписами статей 175, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача-1, викладену у письмовому відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Судом встановлено, що 28.11.2017 року посадовими особами Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС, а саме, завідувачем сектору фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_3 та головним державним ревізором-інспектором Криворізького відділу податкового супроводження підприємств Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_4, до структурного торгівельного підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» - магазину «Комфі», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Лермонтова, будинок 37, з метою проведення фактичної перевірки структурного підрозділу було надано копію наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 23.11.2017 № 2673 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд», а також, направлення на перевірку №388/28-10-46-19 від 27.11.2017 року, видане завідувачу сектором фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_3 та направлення на перевірку №389/28-10-46-19 від 27.11.2017 року, видане головному державному ревізору-інспектору Криворізького відділу податкового супроводження підприємств Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_4.
Направлення на перевірку № 388 та № 389 підписані заступником начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - начальником відділу податкового супроводження підприємств харчової промисловості Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - ОСОБА_2.
Підставою для видання наказу № 2673 зазначено пп. 80.2.4 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (надалі ПК України), «в зв'язку з поданням суб'єктом господарювання обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій із нульовими показниками».
Відповідно до п. 81.1 статті 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.
З матеріалів справи вбачається, що керуючись приписами п. 81.2 статті 81 ПК України, позивачем було надано посадовим особам Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС письмові пояснення до Акту відмови в допуску до фактичної перевірки за наказом від 23 листопада 2017 року № 2673, в яких роз'яснено підстави недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, а саме, відсутність правових підстав для проведення фактичної перевірки.
Підставою для винесення Рішення про арешт став Акт про недопуск представників відповідача-1 до фактичної перевірки.
Рішенням про застосування адміністративного арешту майна платника податків №68926/28-10-46-19 від 29.11.2017 року вирішено застосувати повний адміністративний арешт майна платника податків - ТОВ «Комфі Трейд» (код за ), що перебуває (розміщене, зберігається) згідно Додатку 1 до рішення. Рішення про арешт містить Додаток № 1 із переліком 88 (вісімдесят вісім) об'єктів. Рішення про арешт також містить вимогу тимчасово зупинити відчуження майна ТОВ «Комфі Трейд» (код за ).

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 2673 від 23 листопада 2017 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд», суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пп.75.1.3 п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пп. 80.2.4 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

За змістом оскаржуваного наказу від 23 листопада 2017 року № 2673 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд», керуючись ст.20, абз.1 п.75.1, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, на підставі пп.80.2.4 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, в зв'язку з поданням суб'єктом господарювання звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій із нульовими показниками, наказано провести фактичну перевірку ТОВ «Комфі Трейд» за адресою Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Лермонтова, будинок 37.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Щодо тверджень позивача, що перелік обов'язкової звітності, яка подається внаслідок застосування реєстраторів розрахункових операцій, визначений лише в наказі Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 «Про затвердження положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов'язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)», суд вважає безпідставними, враховуючи, що цим порядком визначено тільки окремий порядок подання звітності - звітності, пов'язаної із використанням КОРО (розрахункових книжок) і цим наказом не виключено будь-якої іншої звітності, пов'язаної із застосуванням РРО.

Тобто, поняття «обов'язкової звітності», яке застосоване у пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України та п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР, не обмежується виключно звітністю, пов'язаною із використанням КОРО (розрахункових книжок).

Також, поняття «подання їх із нульовими показниками» відповідно із пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, стосується подання: фіскальних звітних чеків (Е-звітів РРО) по дротових або бездротових каналах зв'язку, затвердженого Порядком передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 08.10.2012 № 1057; звіту ЗВР-1 «Про використання КОРО (РК)», форму якого затверджено Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 № 13.

Пунктом 9 статті 17 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон України № 265/95-ВР) передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в разі неподання до органів державної податкової служби звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах зв'язку, в разі обов'язковості її подання.

Якщо суб'єкт господарювання під час проведення готівкових розрахунків використовує РРО, що згідно з вимогами Закону № 265 подають до фіскальних органів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, то дублювати вказану інформацію реєстраторів розрахункових операцій поданням звіту за формою № ЗВР-1 такому суб'єкту не потрібно.

Абзацом 2 п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР встановлено, що суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Законом України № 265/95-ВР також визначено, що фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Денним звітом, згідно із Законом України № 265/95-ВР, є документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Отже, обов'язкова звітність подається суб'єктами господарювання органам доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку у вигляді електрон них копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що у випадку подання суб'єктом господарювання органу доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронних копій фіскальних звітних чеків із нульовими показниками, орган доходів і зборів має право видати наказ про проведення фактичної перевірки, тому, суд вважає наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 2673 від 23 листопада 2017 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд» є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 щодо видання наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 2673 від 23 листопада 2017 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд», суд зазначає наступне.

Так, позивач вважає, що дії начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 з видання наказу від 23.11.2017 № 2673 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд» з підстав, передбачених пп. 80.2.4. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України, є протиправними, враховуючи, що відповідач-2 не перевірив підстави, що вказані у наказі № 2673 на їх законність, тобто, не дотримався приписів Податкового кодексу України.

Як вже зазначалось, відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, серед іншого, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Таким чином, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки на підставі наказу про проведення перевірки, який є дійсним лише за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, дії начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 щодо видання наказу від 23.11.2017 № 2673 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд» є правомірними, на законних підставах, та повністю відповідають вимогам Податкового кодексу України, тому, в цій частині позовні вимоги щодо визнання протиправними дій начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування Рішення Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про застосування адміністративного арешту майна платника податків № 61852/10/28-10-46-19 від 29 листопада 2017 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з пп. 94.2.3 п. 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Отже, для вирішення питання щодо прийняття або утримання від прийняття рішення про застосування адміністративного арешту контролюючому органу необхідно було встановити факт відмови від проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу та наявність законних підстав для проведення фактичної перевірки.

Пунктом 94.6 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

Відповідно до пп. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи, що посадовими особами відповідача-1 було встановлено факт відмови від проведення фактичної перевірки, за наявності законних підстав для її проведення, або від допуску посадових осіб контролюючого органу та наявність законних підстав для проведення фактичної перевірки, суд вважає правомірним прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків № 61852/10/28-10-46-19 від 29 листопада 2017 року, тому, і в цій частині суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, суд вважає, що оскаржуваний наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 2673 від 23 листопада 2017 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд», дії начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 щодо видання наказу та Рішення Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про застосування адміністративного арешту майна платника податків № 61852/10/28-10-46-19 від 29 листопада 2017 року є такими, що повністю відповідають положенням Податкового кодексу України, тому, підстави для їх скасування у суду відсутні.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

В ході розгляду адміністративної справи судом досліджено письмові докази, які долучені до матеріалів адміністративної справи, а саме: копія наказу № 2673 від 23.11.2017 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд»; копія направлення на перевірку № 388/28-10-46-19 від 27.11.2017 року; копія направлення на перевірку № 389/28-10-46-19 від 27.11.2017 року; копія акту від 28.11.2017 року № 86/28-10-46-19 «Про недопуск до проведення фактичної перевірки ТОВ «Комфі Трейд» ()»; копія пояснень до акту відмови в допуску до фактичної перевірки за наказом від 23 листопада 2017 року № 2673; копія пояснень щодо відмови в підписанні Акту про недопуск до проведення фактичної перевірки ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» () від 28.11.2017 року № 86/28-10-46-19; копія Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Комфі Трейд» станом на 09.10.2017 року; роздруківка відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби; копія положення про Офіс великих платників податків ДФС від 09.08.2017 № 529; копія довіреності, виданої начальником ОВПП ДФС ОСОБА_1 від 10.10.2017 № 8899/9/28-10-10-18 заступнику начальника управління ОСОБА_2; копія Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків № 61852/10/28-10-46-19 від 29.11.2017 разом із додатком №1 та копією конверта; копія звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків № 68926/28-10-46-19 від 29.11.2017 року; копія подання про підтвердження адміністративного арешту майна платника податків від 29.11.2017 №10692/9/28-10-46-05-31 разом з конвертом; лист вих. № 001943/12-00/17 від 06.12.2017 року щодо припинення адміністративного арешту майна платника податків; лист вих. №001944/12-00/17 від 06.12.2017 разом із актом про відкриття поштової кореспонденції ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для повного встановлення обставин справи щодо ухвалення законного судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Проте, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено.

Керуючись статтями 9, 72 - 77, 90, 139, 246 - 247, 249, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" (; місцезнаходження: 49100, Дніпропетровська область, місто Дніпро, бульвар Слави, будинок 6-Б, кімната 413) до відповідача-1 - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (; місцезнаходження: 04119, Київська область, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11-Г), відповідача-2 - начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ОСОБА_1 (місцезнаходження: 04119, Київська область, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11-Г) про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій - відмовити повністю.

Копію рішення направити всім сторонам по справі.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5