Справа № 206/534/18
Суддя: Зайченко С. В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/534/18
Провадження № 2-а/206/18/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Зайченко С.В, за участю секретаря - Дубовик Г.Е., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІРВП майора поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконною та скасування постанови серії НК №188467 від 21.01.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ст..122 ч.1 КУпАП у розмірі 255 грн., закриття провадження у справі відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 21.01.2018 року майором поліції ОСОБА_2 щодо нього винесено постанову серії НК №188467 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КупАП за не виконання вимог п.18.1 ПДР та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Вважає дану постанову незаконною та винесеною з істотним порушенням закону та його прав, так як правопорушення він не скоював. Відповідачем були допущені значні порушення процесуального закону й невірне тлумачення вимог Правил дорожнього руху. При проїзді ним пішохідного переходу, пішоходи не переходили проїзджу частину, лише коли його автомобіль проїздив пішохідний перехід, аж тоді пішоходи почали по ньому рух, тобто після його автомобілю. Враховуючи визначення перешкоди та небезпеки для руху, дані у п.1.10 ПДР, слід вважати, що у даному випадку ніякої небезпеки для пішоходів або перешкоди для них не створювалося. Боковий інтервал для пішоходів також був безпечний. За таких умов обовязку водія знижувати швидкість або зупинятися не існувало, оскільки не було пішоходів, відповідних ознакам, переліченим у п.18.1 ПДР, а отже, не було умов для застосування даного пункту. Крім того, спірна постанова не містить інформації про осіб які є свідками якоби його правопорушення. Сам характер правопорушення ПДР, про яке йде мова, говорить про неможливість його вчинення без потерпілих та свідків. У відповідності до ст. 251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі. За таких умов говорити про доведеність правопорушення не можна. Він неодноразово вимагав взяти пояснення в чотирьох свідків, які знаходилися в його автомобілі, але інспектор відмовився це робити. Також, він неодноразово просив надати йому можливість звернутися за юридичною допомогою, але інспектор його прохання ігнорував. Більш того, його права інспектор йому не розяснив та лише вимагав, щоб він поставив свій підпис на зворотному боці постанови, яку він вже склав. Тобто, фактично, інспектор позбавив його права на захист, що суперечить Конституції України.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ІРВП майор поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухав доводи позивача, дослідив матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.01.2018 року ІРВП майором поліції ОСОБА_2 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 188467, відповідно до якої ОСОБА_1 21.01.2018 року о 11-35 год. в порушення п.18.1 ПДР, на перехресті пр. Свободи та вул. Ковалевича порушив правила проїзду пішохідного переходу не зменшив швидкість і не зупинився для пропуску пішоходів, які знаходилися на проїзній частині на пішохідному переході, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП за яке накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 грн.

Вищевказану постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, позивач вважає незаконною.

Відповідно до п. 18.1 Правил дорожнього руху України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів на підтвердження обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП відповідачем суду не надано.

Тоді, як позивач на підтвердження своїх заперечень надав відеозапис, з якого вбачається, що при переїзді ним пішохідного переходу підстав для зменшення швидкості чи зупинки транспортного засобу не було, оскільки на пішохідному переході були відсутні пішоходи. Пішоходи до цього переходу підійшли, коли позивач вже здійснював його переїзд.

Таким чином, досліджений відеозапис підтверджує доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Окрім того, наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Проте, як вбачається з дослідженого відеозапису, відповідачем не були виконані вимоги положень ст. 268 КУпАП та п. 9 Інструкції, позивачу не було оголошено, яка справа розглядається, хто притягується до адміністративної відповідальності, не розяснені його права та обовязки, проігноровано клопотання позивача про допит свідків та можливість його звернення за юридичною допомогою.

Отже, викладене свідчить про позбавлення відповідачем права позивача на обєктивний розгляд його справи.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, а постанова серії НК №188467 від 21.01.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2,242-246,286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії НК №188467 від 21 січня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу у сумі 255 грн. та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Повний текст рішення складено 13 березня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.В. Зайченко