Справа № 389/469/18
Суддя: Берднікова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 389/469/18
Провадження № 2-а/389/7/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знамянка за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Знам'янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопоршення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР №836607 від 25 лютого 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського Знам'янського відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_2, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР №836607 від 25 лютого 2018 року.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 25 лютого 2018 року, керуючи своїм автомобілем АЗЛК 2141, державний номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Центральна в смт Знам'янка Друга Кіровоградської області, був зупинений працівником поліції, який вказавши, що на його автомобілі не горять лампочки, що підсвічують задній номер, виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Зі вказаною постановою він не згоден, оскільки правил дорожнього руху не порушував, лівий габаритний ліхтар, яким освітлюється державний номерний знак в тему пору доби, на несправність якого вказував відповідач, в дійсності горів. Можливо, коли автомобіль їхав по величезним ямам, лампочки могли мигати, але ж не з його. Його пояснення поліцейський до уваги не взяв та без будь-яких доказів склав оскаржувану постанову. За таких обставин позивач вважає постанову від 25 лютого 2018 року про накладення на нього адміністратвиного стягнення за ч.1 ст.121 КУпАП протиправною та просить скасувати.

Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву та доказів на спростування позовних вимог не надав.

Згідно з ч.4 ст.159 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2).

Стосовно позивача посадовою особою відповідачем, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП, 25 лютого 2018 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №836607, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1, 25 лютого 2018 року о 21:40 годині, по вулиці Центральна в смт Знам'янка керував автомобілем «АЗЛК 2141», державний номерний знак НОМЕР_1, у якого не горів задній лівий габарит у темну пору доби, чим порушив п.31.4.3 в ОСОБА_3 дорожнього руху. Копію постанови позивач отримав у день винесення, його пояснення в постанові відсутні.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.31.4.3 в ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів у разі коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Відповідно до п.31.6 б ОСОБА_3 дорожнього руху, забороняється подальший рух транспортних засобів у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Частина 1 ст.121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог пункту 31.4.3 в ОСОБА_3 дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.121 КУпАП.

Позивач вказує, що правил дорожнього руху не порушував, зовнішні світлові прилади його транспортного засобу були справними та ввімкненими.

Водночас, відповідачем перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, обєктивних доказів (свідчень, відеодоказів або інших відомостей), необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху зібрано не було, таких доказів постанова не містить. Не надані вони і в судове засідання. Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, відповідач не довів правомірність свого рішення, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, доводи позивача щодо відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем не спростовані.

За таких обставин справи суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Разом з цим, посилання позивача на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було порушено його права передбачені ст.268 КУпАП, а саме право на юридичну допомогу, є безпідставними. Так, Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обовязкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст.121 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, а подальший захист прав і свобод особи забезпечено в суді при оскарженні дій чи рішень субєкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6,9,72,77,90,242,244-246,257-263,286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову серії БР №836607 від 25 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. - скасувати.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: вулиця Назарова,5а, місто Знамянка Кіровоградської області, 27406.

Відповідач поліцейський Знам'янського відділу поліцї ГУНП у Кіровоградській області ОСОБА_2, місце знаходження: вулиця Київська, 25, місто Знамянка, Кіровоградська область, 27406.

Дата складення повного судового рішення - 16 березня 2018 року.

Суддя Г.В. Берднікова