Справа № 266/4813/17
Суддя: Пантелєєв Д. Г.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/4813/17
Провадженя№ 2-а/266/16/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Циганкової М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 серії ЕАА № 213424 від 19.11.2017 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення вимог 16.6 ПДР України, та на нього накладено стягнення в вигляді штрафу на користь держави в сумі 425 гривень. Постанову вважає незаконною, оскільки при притягненні його до адміністративної відповідальності та винесенні постанови інспектором порушені його права як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того зазначив, що він правопорушення не скоював, здійснював рух згідно ПДР України. Тому просив визнати постанову незаконною та скасувати її.

Відповідач в особі інспектора УПП м. Маріуполя ДПП ОСОБА_2 в своєму письмовому запереченні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що під час патрулювання інспектором роти №2 УПП м. Маріуполя ДПП ОСОБА_2 патрулювання на перехресті пр. Металургів та вул. Митрополитська о 14 год. 43 хв. під час здійснення патрульним автомобілем маневру повороту праворуч, водій автомобіля «Hyundai Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не надав перевагу в русі патрульному автомобілю, здійснюючи поворот ліворуч, чим порушив п. 16.6 ПДР України. Після зупинки транспортного засобу водію ОСОБА_1 було пояснено причину зупинки транспортного засобу та були зачитані його права. Факт скоєння порушення позивачем підтверджено відеозаписом.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами , за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.11.2017 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, який є уповноваженою посадовою особою органу поліції, була винесена постанова серії ЕАА № 213424, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП за те, що він, у порушення вимог п. 16.6 ПДР України, 19.11.2017 року о 14.43 годині, керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, не надав перевагу в русі патрульному автомобілю, здійснюючи поворот ліворуч, чим порушив п. 16.6 ПДР України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, що бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, умовою притягнення до адміністративної відповідальності є додержання компетентною особою приписів ст.ст. 7, 280, 251, 252 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження правомірності свого рішення відповідач УПП в м. Маріуполі ДПП, надав суду диск з відеозаписом події.

З переглянутого судом відеозапису чітко видно, що водій ОСОБА_1, рухаючись по вул. Митрополитська вбік Центрального ринку м. Маріуполь, на перехресті з пр. Металургів не надав перевагу в русі патрульному автомобілю при здійсненні останнім повороту направо для виїзду на пр. Металургів з вул. Митрополитська. Тому суд вважає посилання на правомірність дій водія ОСОБА_1 не доведеними фактичними обставинами справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за ч. 1, ч. 2, ч. З ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції. Частина 4 ст. 258 вказує, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

П. 2,3 Рішення Конституційного суду від 26.05.2015 визначає, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Враховуючи зміни, які були внесені до ч. 2 ст. 258 КУпАП, то такий перелік, викладений в ч. 1 ст. 258 КУпАП доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції національної поліції наведений в ч. 1 ст. 222 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Аналізуючи вищенаведене розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та притягнення особи до відповідальності має відбуватись у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення - без складання відповідного протоколу.

Тобто, посилання позивача на неправомірність розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності в районі б. 47 по пр. Металургів в Центральному районі м. Маріуполя є необґрунтованими.

Інспектором УПП ОСОБА_2 під час провадження у справі про адміністративне правопорушення порушень прав позивача ОСОБА_1 не допущено.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає, що у діях водія ОСОБА_1 мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а від цього відкидає, як необєктивні, доводи позивача.

Статтею 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і

обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

За вказаних обставин, дії та рішення інспектора УПП в м. Маріуполі ОСОБА_2 є правомірними, а оскаржувана постанова скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, ч.2 ст. 122, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.