Справа № 2а-718/10
Суддя: Головчак М. М.
Дата ухвалення: 2010-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рівненський міський суд Рівненської області
___________________________________________________________________________________
Справа №2а-718/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2010 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Головчак М.М., розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне про визнання рішення протиправним та зобов'язання зробити перерахунок та виплатити пенсію,

ВСТАНОВИВ

В грудні 2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне про визнання протиправним рішення щодо ненарахування, виплатити пенсії та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров"ю та зобов"язання виплатити пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров"ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з 01.12.2009 року та в подальшому робити перерахунки пенсії у разі підвищення розміру мінімальної пенсії за віком,розмір якої відповідає розміру прожиткового мінімуму.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 пояснив,що він є особою,яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,в зв"язку з чим отримує пенсію по інвалідності III групи,віднесений до категорії І. Згідно з експертним заключенням Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії його захворювання пов"язане з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС. Тому відповідно до ст.50 „Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" він має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров"ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком,а згідно ч.4 ст.54 розмір його пенсії не може бути нижчим за 6 мінімальних пенсій за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається ст.28 Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування". На його звернення від 27.11.2009 року Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне відмовило,оскільки немає підстав застосовувати вказаний мінімальний розмір пенсії за віком при обчисленні пенсійних виплат і відповідно проводити обчислення пенсії як інваліду III групи,віднесеному до категорії І. Покликаючись на викладене,просив позов задовольнити,справу розглянути в порядку письмового провадження.

Представник Управління Пенсійного фонду України подала письмові заперечення проти позову, в обгрунтування яких вказує, що відповідно до постанови КМУ від 03.01.2002 року № 1 розрахунок пенсій,призначених згідно із ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та розрахунок додаткової пенсії,провадився виходячи з розміру 19 грн. 91 коп. З 01.01.2008 року внесено зміни до ст.50 та ст.54 Закону, відповідно до яких мінімальний розмір пенсії інвалідам III групи встановлено в розмірі 180 % від прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність. Крім того,змінено розміри додаткових пенсій особам,віднесеним до І категорії(інвалідам III групи - 15% від прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність). Прожитковий мінімум для осіб,які втратили працездатність з 01.01.2009 року по 31.10.2009 року становив 498 грн.,з 01.11.2009 року - 573 грн.Пунктом 6 постанови КМУ від 28.05.2008 року №530 передбачено,що у всіх випадках розмір пенсії з 22.05.2008 року для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році,зокрема,для інвалідів III групи,не може бути нижчим 870 грн.Постановою КМУ від 16.07.2008 року №654 передбачено, що з 01.07.2008 року мінімальний розмір пенсії для інвалідів III групи повинен становими не менше 980 грн.Визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в ст. 28 Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування". Ч.1 ст.28 цього Закону встановлено,що при наявності у чоловіка 25, а у жінок 20 років страхового стажу мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність. При цьому ч.3 встановлено,що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій,призначених цим законом. Враховуючи викладене, немає підстав застосовувати означений мінімальний розмір пенсії за віком при обчисленні пенсійний виплат відповідно до Закону „Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і відповідно проводити обчислення пенсії як інваліду III групи,віднесеному до категорії І, в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров"ю,в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Покликаючись на викладене,просила в задоволенні позову відмовити,справу розглянути у відсутності представника в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані до суду позовну заяву, заперечення, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою,яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І (посвідчення серії А № 420366 від 19.05.2009 року),є інвалідом III групи,його захворювання пов"язане з роботами на ЧАЕС (довідка МСЕК № 103118),ступінь втрати здоров"я 50 %, що пов"язано з роботами на ЧАЕС ( довідка № 020012 серії 2-18 АВ).

Згідно з експертним заключенням Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії захворювання ОСОБА_1 пов"язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

27.11.2009 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне з письмовою заявою, в якій просить призначити щомісячну додаткову пенсію за шкоду,заподіяну здоров"ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, та пенсію не менше 6 мінімальних пенсій за віком,однак йому було відмовлено з посиланням на те, що немає підстав застосовувати мінімальний розмір пенсії,визначений у ст. 28 Закону „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" за віком при обчисленні пенсійних виплат.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до цього Закону держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто таким громадянам, відповідно до ст. 50 цього Закону призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, і це не заперечують сторони, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом III групи,його віднесено до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 49 Закону передбачено, що пенсії особам віднесено до категорії 1,2, З, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після визнання права на державну пенсію.

Згідно з ч.4 ст.54 Закону в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів III групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам III групи - у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст.53 цього Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України ( ч.2 ст. 46)

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону , а не постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року , № 654 від 16.07.2008 року, на які посилається відповідач і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Тому суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за основу їх нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно - правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідне до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом , підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Згідно зі ст.58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлюється у розмірі: з 1 січня -470 грн.. з 1 квітня -481 грн., з 1 липня -4 82 грн., з 1 жовтня - 498 грн., згідно зі ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, що діяли у грудні 2008 року.

Оскільки позивачеві слід визначити пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії проводиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідно заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається із заяви позивача, поданої до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне з проханням зробити перерахунок пенсії, така заява прийнята відповідачем 27.11.2009 року.

Отже, відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивачу,починаючи з 01.12.2009 року.

Відповідно до ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини,на яких грунтуються її вимоги та заперечення,крім випадків,встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача,якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Протилежного відповідач не довів,а тому суд визнає дії Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне протиправними щодо ненарахування тв виплати пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров"ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,159,160,161,163,167,186,254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне про визнання рішення протиправним та зобов"язання зробити перерахунок та виплатити пенсію задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне щодо відмови здійснити перерахунок державної пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та перерахунок щомісячної додаткової пенсії відповідно до ст.50 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне здійснити перерахунок державної пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, а також здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.12.2009 року та провести відповідні виплати недоплаченої суми пенсії.

Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана в Львівський апеляційний адміністративний суд через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення і проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови - з дня складення постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Рівненського міського суду М.М.Головчак