Справа № 804/8139/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2018 року Справа № 804/8139/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
позивача представник відповідача ОСОБА_3 не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, рішення та зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії чи бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та його рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення гр.ОСОБА_3, в тому числі від 27.10.2017р. №П-6462/3-8027/6-17;
- зобов'язати Головне управління Держзгеокадастру у Дніпропетровській області видати дозвіл на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га на території Юр'ївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_3.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач неодноразово звертався до Головного Управління Держгеокадастру Дніпропетровської області із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Юр'ївської ради, Царичанського району, Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації. Розглянувши клопотання позивача управління 27.10.2017 року відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Юр'ївської ради, Царичанського району, Дніпропетровської області. Позивач вважає, що відмовляючи йому в задоволенні клопотання про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою, відповідач порушив норми Земельного кодексу України та принцип розсудливості, оскільки дії відповідача, спрямовані на перешкоджання йому в реалізації його права отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою.
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що територіальні органи Держгеокадастру щоквартально, для передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власнісгь в межах норм безоплатної приватизації, формують перелік та визначають площу земельних ділянок у розмірі 25 відсотків від площі, право оренди на яку було продано на відкритих торгах (у формі аукціону) на території відповідної області. Земельна ділянка, яка була позначена на графічних матеріалах, що додавались позивачем до клопотання від 09.10.2017 не увійшла до вищезазначеного переліку, у звязку із чим, Головним управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області було надано мотивоване рішення, викладене у листі від 27.10.2017 (П-6462/3-8027/6-17), щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, прийнятим у відповідності до чинного законодавства України. Також відповідач вказав, що надання дозволу на розроблення документації із землеустрою є виключними дискреційними повноваженнями відповідача як субєкта владних повноважень, що здійснює повноваження та управління у сфері земельних відносин, а тому суд не вправі втручатися в такі його повноваження або зобовязувати вчиняти дії.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.
Представник відповідача у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши позивача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 є ветераном війни - учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії АА №051027 від 12.03.1996р., а також згідно посвідчення серія Є №067683 від 10.11.2014р. є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
25.04.2017 року ОСОБА_3, звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з клопотанням щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Юр'ївської ради, Царичанського району, Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.
06.06.2017 року позивач отримав відповідь №3849/0-2650/6-17 від Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якій було зазначено, що з метою розгляду наданого звернення по суті в порядку ст.118 Земельного кодексу України необхідно оформити звернення згідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу України; звернення повністю доповнити інформацією, передбаченою ч.6 ст.118 Земельного кодексу України; визначитись з видом документації із землеустрою за якою передбачається передача земельної ділянки у власність; у клопотанні зазначити про громадянство, або власним підписом засвідчити копію паспорта громадянина України..
09.06.2017 року ОСОБА_3 вдруге звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, із аналогічним клопотанням додавши копію паспорту та коду ОСОБА_3, копію учасника війни та інваліда війни, довідки Царичанської селищної ради про відсутність у ОСОБА_3 земельної ділянки для особистого селянського господарства, довідку відділу у Царичанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про можливість надання земельної ділянки та копію викопіювання з кадастрової карти.
05.07.2017 року позивач отримав відповідь №П-6462/0-3466/6-17 від Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, згідно якої спираючись на постанову Кабінету ОСОБА_4 України від 07 червня 2017 року під № 413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» та на відсутність запитуваної ділянки в переліку земельних ділянок, які передаються в межах норм безоплатної приватизації на території Дніпропетровської області, ОСОБА_3 було запропоновано звернутися з вищезазначеним питанням у наступному кварталі, або придбати права оренди на відкритих торгах, з умовами яких можна ознайомитися на офіційному сайті Дергеокадастру.
Також, позивач звертався до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із аналогічними клопотаннями 07.07.2017р., 14.08.2017р. копії яких наявні в матеріалах справи.
Також, 09.10.2017 позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Юр'ївської ради, Царичанського району, Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації. До клопотання додані: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія паспорту, копія ІПН; копія посвідчення інваліда війни; копія посвідчення учасника бойових дій; довідка Царичанської с/р №131 №596.
За результатами розгляду вказаного клопотання та доданих до нього документів Головним управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області було прийнято рішення, викладене у листі від 27.10.2017 №П-6462/3-8027/6-17, щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, прийнятим у відповідності до чинного законодавства України.
У вказаному листі зазначено, надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку визначеному ст.118 Земельного кодексу України за умови, що учасник бойових дій не скористався своїм правом па безоплатне отримання у власність земельної ділянки та надав відповідний документ, що посвідчує його участь в антитерористичній операції.
До клопотання додається: викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки, орієнтовний розмір земельної ділянки; копія паспорта та копія ідентифікаційного номера, згода па збір та обробку персональних даних.
Одночасно зазначили, що на теперішній час Урядом удосконалено управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними. Територіальні органи Держгеокадастру щоквартально, для передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власнісгь в межах норм безоплатної приватизації, формують перелік та визначають площу земельних ділянок у розмірі 25 відсотків від площі, право оренди на яку було продано на відкритих торгах (у формі аукціону) на території відповідної області. За 10 днів до закінчення поточного кварталу па офіційному веб-сайті територіального органу Держгеокадастру оприлюднюється перелік земельних ділянок, які можуть бути передані у приватну власність, насамперед учасникам антитерористичної операції.
Також зазначено, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність не увійшла вищезазначеного переліку, у зв'язку із чим Головне управління відмовляє у задоволенні клопотання.
Правовідносини у галузі земельних відносин, повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у цій галузі та їх повноваження врегульовані Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, а також Земельним кодексом України.
Згідно п.13 ч.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.
Відповідно до ч. 1, 2 та п."а" ч.3 ст.22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
За приписами абз.1 ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України) .
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом ( ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України).
Згідно з ч.1 ст.117 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної або комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі ( у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що за результатами розгляду заяв (клопотань) позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідач має прийняти одне з таких рішень:
- наказ про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;
- рішення про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови, які передбачені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.
Суд зазначає, що жодним нормативно-правовим актом щодо регулювання земельних відносин не встановлено форми відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 звертаючись до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із клопотанням від 09.10.2017 року надав усі необхідні документи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Юрївської ради, Царичанського району, Дніпропетровської області.
Заявлений позивачем розмір земельної ділянки - 2 га - відповідає нормі, передбаченій Земельним кодексом України; подані документи за змістом та кількістю відповідають переліку, наведеному у статті 118 Земельного кодексу України.
Однак, Головним управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області листом від 27.10.2017 року №П-6462/3-8027/6-17 фактично відмовлено позивачу у наданні відповідного дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вищезгаданої земельної ділянки.
Підставою для прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки слугувало те, що звернення позивача не відповідало ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, а також те, що земельна ділянка, яку хоче отримати позивач не увійшла до переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у приватну власність, насамперед учасникам антитерористичної операції.
Зазначені мотиви Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у відмові в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, судом не можуть бути визнані правомірними, оскільки не відносяться до вичерпного переліку, передбаченого частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України. Такі посилання є безпідставними та не містять належного обґрунтування для відмови у задоволенні заяви (клопотання) про надання відповідного дозволу.
Суд зауважує, що приписами частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Разом з тим, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, а рішення приймати обґрунтовано.
Відповідно до статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель; земельне законодавство базується на принципі забезпечення гарантій прав на землю.
Суд звертає увагу, що органи державної влади не можуть безпідставно приймати рішення, що пов'язані з обмеженням реалізації певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, відстрочувати термін реалізації права на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами державної влади і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з конституційним принципом, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3 Конституції України).
На підставі викладеного, рішення про відмову у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства на території Юрївської ради, Царичанського району, Дніпропетровської області, оформлене листом від 27.10.2017 року №П-6462/3-8027/6-17 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте на підставі протиправної відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та не відповідає положенням Земельного кодексу України.
При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га на території Юрївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства, оскільки адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, на відповідність закріпленим в ст. 2 КАС України критеріям, не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб'єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.
Надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відповідно до ст.122 Земельного кодексу України, відноситься до виключних повноважень органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.
Як вбачається з положень Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Тобто, дискреційні повноваження дають можливість на власний розсуд (без узгодження) визначати зміст рішення або вибрати один із кількох варіантів рішення.
Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області при вирішенні питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наділене дискреційними повноваженнями, а тому при наявності звернення, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний самостійно прийняти рішення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.
У відповідності по пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.
За наведених обставин, для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути подане позивачем клопотання від 09.10.2017 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою у відповідності до ст. 118 Земельного кодексу України та прийняте з цього приводу обґрунтоване рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_3 від 27.10.2017 року №П-6462/3-8027/6-17.
Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га на території Юр'ївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 від 09.10.2017 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1