Справа № 804/461/17
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2018 року

справа № 804/461/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельника В.В.

судді: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року (суддя – Сидоренко Д.В., постанова прийнята в порядку скороченого провадження) у справі № 804/461/17

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області

до Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш»

про застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі по тексту – Позивач) звернулось до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» (далі по тексту – Відповідач), в якому просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об’єктів, а саме: виробничі будівлі (цеха №1,2,3), 2-х поверхову адміністративну будівлю, 3-х поверхову адміністративну будівлю, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Маршала Маліновського, 94-б, ПрАТ «ВП «ТЕХМАШ» (), до повного усунення порушень, шляхом заборони експлуатації та зобов’язання зупинити експлуатацію вищезазначених об’єктів.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що подальша експлуатація підприємства Позивача із виявленими за наслідками перевірки порушеннями пожежної та техногенної безпеки створюють загрозу життю та/або здоров’ю людей.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі № 804/461/17 адміністративний позов задоволено частково.

Застосовано відносно Приватного акціонерного товариства "Виробниче підприємство "ТЕХМАШ" заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом повного зупинення експлуатації об'єктів, а саме: виробничої будівлі (цеха 1, 2, 3), 2-х поверхової адміністративної будівлі, 3-х поверхової адміністративної будівлі за адресом: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 94-Б.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що порушення, які були виявлені під час позапланової перевірки Позивача, в сукупності є такими, що створюють загрозу життю та/або здоров’ю людей, що є неприпустимим, при цьому доказів усунення встановлених порушень у повному обсязі надано не було. Разом з тим, приписи ст.. 70 Кодексу цивільного захисту України не вимагають від власника приміщення чи суб’єкта господарювання вчинювати будь-які дії щодо виконання рішення про повне чи часткове зупинення експлуатації об’єкта, а тому позовні вимоги в частині зобов’язання зупинити експлуатацію вищезазначених об’єктів є безпідставними.

Відповідач – Приватне акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш», не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі № 804/461/17 та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не було враховано того, що вимоги щодо влаштування сходових клітин містяться в ДБН В.1.1-7-2002, а саме в пунктах 5.33.-5.53, якими не унормовано кількість східців у маршах, кількість площадок для сходових клітин, при цьому п. 5.29 вказаних норм ДБН містить вимогу щодо не допущення влаштування перепаду висот і виступів на підлозі на шляху евакуації. Крім того, зауважено, що ні п.2.23, ні п. 5.28 ДБН В.1.1-7-2002не містять вимоги щодо ширини шляху евакуації. Наголошено на тому, що Позивачем було забезпечено ширину евакуаційного проходу не менше 1,0 м відповідно до п. 5.27 ДБН В.1.1-7-2002. Зазначено, що Позивач не зобов’язаний надавати паспорти блискавозахисних пристроїв і паспорти заземлюючих пристроїв блискавко захисту на будівлі та споруди, оскільки такі документи зберігаються у відповідального за електрогосподарство. Також суд першої інстанції, встановлюючи наявність порушення Відповідачем п. 7 п. 6 п. 3.1.1. наказу МНС України від 16.08.2005 року № 140, не з’ясував, чи містить таке порушення загрозу життю та здоров’ю людей та в чому така загроза виявляється. Відносно незабезпечення приміщення котельні зовнішніми легко скидними огороджувальними конструкціями, площа яких повинна становити не менше ніж 0,05 м2 на 1 м3 об’єму приміщення, Відповідач зазначив, що такі вимоги до приміщення котельні застосовуватись не можуть, оскільки остання введена в експлуатацію до набрання чинності нормативними актами, що зазначені такими, що були порушені. Стосовно не забезпечення працівників об’єкта засобами колективного та індивідуального захисту в повному обсязі зазначено, що застосування норм постанови КМУ від 19.08.2002 року № 1200 в даному випадку можливе лише, якщо населення, яке працює на ПАТ «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ», потрапляє в зону можливого хімічного забруднення, доказів чого Позивачем надано не було.

Позивач відзив на апеляційну скаргу до суду не направив.

Від Позивача на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про зупинення розгляду справи в зв’язку з відпусткою їх представника.

Поставивши на розгляд дане клопотання, з урахуванням думки представника Відповідача, колегія суддів ухвалила відмовити в його задоволенні та розглянути справу за відсутності представника Позивача.

Представник Відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі № 804/461/17 та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні, заслухавши представника Відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, У період з 08.12.2016 по 28.12.2016 року Головним управлінням ДСНС України у Дніпропетровській області на підставі наказу від 05.12.2016 р. № 72, виданого ДМУ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, посвідчення на перевірку від 05.12.2016 р. № 1485, проведено планову перевірку Приватного акціонерного товариства “Виробниче підприємство “Техмаш” територію, виробничі будівлі (цеха № 1,2,3), 2-х поверхову адміністративну будівлю, 3-х поверхову адміністративну будівлю за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Маршала Маліновського, 94-б.

За результатами проведення планової перевірки щодо додержання суб’єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки складено акт № 381 від 28.12.2016 року.

Згідно акту перевірки № 381 від 28.12.2016 року, Головним управлінням ДСНС України у Дніпропетровській області виявлені такі порушення, які на час розгляду справи, після проведення позапланової перевірки в період з 17.10.2017 р. по 18.10.2017 р. (акт № 45 від 18.10.2017 р.) залишились неусуненими:

- п. 3 – допущено влаштування перепаду висоти на евакуаційному шляху (1-й поверх сходова клітина) (розділ ІІІ п.2.23 п.5.29 ППБУ ДБН В.1.1-7-2002);

- п. 7 – не забезпечено нормативну ширину шляху евакуації (коридор 1-й поверх) (запропоновано до виконання у 2016р.) (розділ ІІІ п.2.23 п.5.28 ППБУ ДБН В.1.1-7-2002);

- п. 8 – не забезпечено приміщення котельні зовнішніми легкоскидними огороджувальними конструкціями площа яких повинна становити не менше ніж 0,05 кв.м. на 1 м.куб. об’єму приміщення (запропоновано до виконання у 2016р.) (розділ ІІ п.21 п.6.8 ППБУ ДБН В.2.5-77:2014);

- п.9 – не забезпечено елементи системи протипожежного захисту у вибухобезпечному виконанні (запропоновано до виконання у 2016р.) (розділ V п.1 пп.1.2 табл.А2 п.1.6.1 ППБУ ДБН В.2.5-56:2014);

- п. 23 – не заповнено та не зареєстровано декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб’єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, а також провести експертизу протипожежного стану підприємства, об’єкта чи приміщення. Оцінка протипожежного стану проводиться суб’єктом господарювання, який одержав відповідну ліцензію (запропоновано до виконання у 2016р.) (ст.57 КЦЗУ ПКМУ №440);

- п. 25 – не надано паспорти блискавкозахисних пристроїв і паспорти заземлюючих пристроїв блискавкозахисту на будівлі та споруди (запропоновано до виконання у 2016р.) (ППБУ, ДСТУ Б В.2.5-38:2008);

- п. 26 – не забезпечено справність та утримання зовнішнього протипожежного водопостачання ПГ (запропоновано до виконання у 2016р.) (розділ V п.2 пп.2.1 ППБУ);

- п. 31 – не забезпечено працівників об’єкта засобами колективного та індивідуального захисту в повному обсязі (запропоновано до виконання у 2016р.) ( п.2 ч.1 ст.20, п.4.3, п.4.6 КЦЗУ, ПКМУ №1200, ПТБ);

- п. 33 – не погоджено та не проведено об’єктові тренування і навчання з питань цивільного захисту (запропоновано до виконання у 2016р.) (п.11 ч.1 ст.20, п.5, п.6, п.7 КЦЗУ, Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях, ПКМУ №444);

- п. 35 – з метою встановлення факту наявності або відсутності джерел небезпеки, які за певних обставин можуть ініціювати виникнення надзвичайної ситуації, а також визначення рівнів можливих надзвичайних ситуацій, не проведено ідентифікацію об’єкта господарської діяльності (запропоновано до виконання у 2016р.) (п.7, п.6, п.3.1.1 наказу МНС України від 16.08.2005 №140 “Про внесення змін до наказу МНС України від 18.12.2000 №338”; “Методики ідентифікації потенційно-небезпечних об’єктів”; “Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях”);

- п. 39 - монтаж, введення до експлуатування і технічне обслуговування СПЗ не проводиться відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 “Системи протипожежного захисту”, а саме: не забезпечено регламент робіт з підтримання експлуатаційної придатності та планово-попереджувальних робіт на кожний вид систем протипожежного захисту не встановлено світильник (лампу) аварійного освітлення (запропоновано до виконання у 2016р.) ( розділ V, п.1.4, дод.Ж, п.6.5 ППБУ ДБН В.2.5-56:2014).

20.01.2017 року Відповідачем було подано письмові пояснення та зауваження до акту планової перевірки щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки (вх.№23/17) на ім'я т.в.о. начальника Дніпропетровського міського управління ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області.

Листом від 06.02.2017 р. № 558/02-17 ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області розглянуло письмові пояснення та зауваження до акту № 381 від 28.12.2016 р., в якому зазначено, що якщо виявлені під час планової перевірки порушення були усунені по завершенню планової перевірки, то виконання пунктів Акту планової перевірки може бути проведено під час проведення позапланової перевірки щодо виконання зазначених пунктів акту планової перевірки.

Застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об’єкта Відповідача і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку діям суб’єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (надалі - Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Згідно п. 4 Розділу І Правил пожежної безпеки в Україні пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пожежну безпеку" забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором.

Згідно ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Частиною 4 статті 4 Закону № 877-V визначено, що виключно законами встановлюються вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об’єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є зокрема недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами та нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій.

Згідно ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об’єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Відповідно до частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб’єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб’єктів господарювання.

Згідно підпункту 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об’єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров’ю людей.

Частиною 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров’ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Отже, орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акту, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд.

В ході планової перевірки Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» було встановлено, що об’єкти вказаного підприємства експлуатується з порушенням вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту, що створюють загрозу життю та здоров’ю людей, що підтверджується актом за результатами проведення планової перевірки щодо додержання суб’єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки № 381 від 28.12.2016 року.

Згідно вимог пункту 24 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб’єкті господарювання на ній або водному об’єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров’ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об’єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Відповідно до вимог пункту 3.1 Національного класифікатору ДК 019:2010 "Класифікатор надзвичайних ситуацій", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 року № 457 (далі - Класифікатор) "Надзвичайна ситуація - порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об'єкті на ній або на водному об'єкті, спричинене аварією, катастрофою, стихійним лихом чи іншою небезпечною подією, зокрема епідемією, епізоотією, епіфітотією, пожежею, що призвело (може призвести) до виникнення великої кількості постраждалих, загрози життю та здоров'ю людей, їх загибелі, значних матеріальних утрат, а також до неможливості проживання населення на території чи об'єкті, ведення там господарської діяльності".

Згідно вимог пункту 4 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України аварія - небезпечна подія техногенного характеру, що спричинила ураження, травмування населення або створює на окремій території чи території суб’єкта господарювання загрозу життю або здоров’ю населення та призводить до руйнування будівель, споруд, обладнання і транспортних засобів, порушення виробничого або транспортного процесу чи спричиняє наднормативні, аварійні викиди забруднюючих речовин та інший шкідливий вплив на навколишнє природне середовище.

Згідно вимог пункту 25 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров’ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків.

У розділі 6 Класифікатору зазначені коди надзвичайних ситуацій у наслідок пожеж та вибухів.

Згідно визначення ДСТУ 2272-06 "Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять" небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опечення, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, утравмування чи загибелі людей та (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Згідно з вимогами пункту 33 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов’язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Таким чином, пожежі відносяться до надзвичайних ситуацій, а загроза життю та здоров'ю людей виникає не лише при наявності порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що безпосередньо можуть до неї призвести, але й за наявності інших порушень по нездійсненню заходів щодо захисту людей від шкідливого впливу небезпечних чинників при вже виниклій пожежі.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту здійснює прогнозування спільно із центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями імовірності виникнення надзвичайних ситуацій, визначає показники ризику та здійснює районування території України щодо ризику виникнення надзвичайних ситуацій.

Приписами пункту 4 «Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1052 від 16.12.2015 року, встановлено, що ДСНС відповідно до покладених на неї завдань зокрема здійснює разом із центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями прогнозування імовірності виникнення надзвичайних ситуацій, визначає показники ризику та здійснює районування території України щодо ризику виникнення надзвичайних ситуацій.

Отже, позивач у даній справі є органом, який здійснює прогнозування імовірності виникнення надзвичайних ситуацій, визначає показники ризику та здійснює районування підвідомчій йому території щодо ризику виникнення надзвичайних ситуацій.

Як вбачається з матеріалів справи, у п. 3 виявлених порушень зазначено, що ПАТ «ВП «Техмаш» допущено влаштування перепаду висоти на евакуаційному шляху (1-й поверх сходова клітина) (розділ ІІІ п.2.23 п.5.29 ППБУ ДБН В.1.1-7-2002).

Як зазначено Позивачем, перепад висоти на шляху евакуації (влаштовано дві сходинки) зафіксовано на першому поверсі площадки сходової клітини.

Відповідно до п.2.27 ППБУ та п.5.29 ДБН В В.1.1.7-2002, на підлозі на шляху евакуації не допускається влаштовувати перепади висот і виступи, за винятком: а) перепаду висот, на якому влаштовано пандус з ухилом не більше як 1:6; б) перепаду висот понад 45 см, на якому влаштовані сходи, що мають не менше 3-х східців і огородження з поручнями; в) порогів, які влаштовуються в евакуаційних виходах і мають висоту не більш як 0,05 м.

Отже, винятки, які зазначені у п.5.29 ДБН В.1.1.7-2002, у ПрАТ "ВП "Техмаш" відсутні. Окрім того, як зазначено представником Позивача, під час позапланової перевірки проведені вимірювання, якими встановлено, що перепад менше 1 м.

З огляду на вказане посилання заявника апеляційної скарги на те, що наявність перепадів висоти на евакуаційному шляху не є обставиною, яка може призвести до займання та розповсюдження вогню, а тому не створює реальної загрози життю та здоров'ю людей, є безпідставними та необґрунтованими.

У п.7 зазначено, що не забезпечено нормативну ширину шляху евакуації (коридор 1-й поверх) (запропоновано до виконання у 2016р.) (розділ ІІІ п.2.23 п.5.28 ППБУ ДБН В.1.1-7-2002).

Відповідно до п.2.23. ППБУ, забороняється зменшувати кількість та розміри евакуаційних виходів з будівель і приміщень, класи вогнестійкості несучих та огороджувальних конструкцій, застосовувати будівельні матеріали з вищими показниками пожежної небезпеки, змінювати інженерні та планувальні рішення й умови освітлення згідно з нормованою вимогою.

Згідно п.5.27. та п.5.28. ДБН В.1.1.7-2002, висота та ширина шляхів евакуації встановлюється НД відповідно до призначення будинку. При цьому висота шляхів евакуації повинна бути не меншою як 2,0 м, а їхня ширина – 1,0 м. Ширину проходів до одиночних робочих місць у межах одного приміщення дозволяється зменшувати до 0,7 м. За наявності дверей, що відчиняються з приміщень у коридори поверхів, ширину евакуаційних шляхів по коридору слід приймати такою, що дорівнює ширині коридору, яку зменшено: а) на половину ширини дверного полотна - при розташуванні дверей з одного боку коридору; б) на ширину дверного полотна - при розташуванні дверей з двох боків коридору.

Представником позивача зазначено, що в коридорі на першому поверсі двері, що ведуть з гаражу та складу відчиняються в бік коридору з одного боку. При перевірці двері зі складу були відчинені та майже повністю перекривають шлях евакуації (коридор).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що ширина шляхів евакуації має бути нормативно забезпечена позивачем, оскільки дані норми встановлені п.5.27. та п.5.28. ДБН В.1.1.7-2002.

Таким чином, посилання Відповідача на те, що положення ППБУ не встановлюють жодних вимог, а відсилає до інших норм права, пунктами ДБН не передбачені вимоги щодо ширини шляху евакуації, а містить лише порядок його розрахунку, є безпідставними та такими, що спростовуються вищенаведеним.

У п.9 виявлених порушень зазначено, що Відповідачем не забезпечено елементи системи протипожежного захисту у вибухобезпечному виконанні (запропоновано до виконання у 2016р.) (розділ V п.1 пп.1.2 табл.А2 п.1.6.1 ППБУ ДБН В.2.5-56:2014) та у п.39 - монтаж, введення до експлуатування і технічне обслуговування СПЗ не проводиться відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 “Системи протипожежного захисту”, а саме: не забезпечено регламент робіт з підтримання експлуатаційної придатності та планово-попереджувальних робіт на кожний вид систем протипожежного захисту не встановлено світильник (лампу) аварійного освітлення (запропоновано до виконання у 2016р.) ( розділ V, п.1.4, дод.Ж, п.6.5 ППБУ ДБН В.2.5-56:2014) .

Так, вказані порушення Відповідачем усунено, що сторонами не заперечується.

Щодо п.23 виявлених порушень, в якому зазначено, що не заповнено та не зареєстровано декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб’єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки, а також провести експертизу протипожежного стану підприємства, об’єкта чи приміщення, оцінка протипожежного стану проводиться суб’єктом господарювання, який одержав відповідну ліцензію (запропоновано до виконання у 2016р.) (ст.57 КЦЗУ ПКМУ №440) та п.33, згідно якого не погоджено та не проведено об’єктові тренування і навчання з питань цивільного захисту (запропоновано до виконання у 2016р.) (п.11 ч.1 ст.20, п.5, п.6, п.7 КЦЗУ, Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях, ПКМУ №444), Відповідачем зазначено, що ПрАТ "ВП "Техмаш" відповідно до виписки є ЄДРПОУ зареєстроване як акціонерне товариство з 31.01.1995 року, тобто до набрання законної сили Кодексу Цивільного захисту України (21.11.2012 року), то воно не належить до новоутворених. Будівлі, що розташовані за адресою вул. Маршала Маліновського, 94-б, були побудовані також до набрання законної сили Кодексу Цивільного захисту України, крім будівлі складу готової продукції (літера - 133-1), яка знаходить в стадії добудови, після введення її в експлуатацію ПрАТ "ВП "Техмаш" буде одержано відповідну декларацію. Відповідні обставини не можуть призвести до займання та розповсюдження вогню, а тому не створюють реальної загрози життю та здоров'ю людей.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що вказані порушення дійсно не несуть загрози життю і здоров'ю людини, які покладені в основу головного принципу державного нагляду (контролю) стосовно пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров'я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності.

У п.25 виявлених порушень зазначено, що Відповідачем не надано паспорти блискавкозахисних пристроїв і паспорти заземлюючих пристроїв блискавкозахисту на будівлі та споруди (запропоновано до виконання у 2016р.) (ППБУ, ДСТУ Б В.2.5-38:2008).

За позицією ПАТ «ВП «Техмаш» , положення ППБУ та ДСТУ Б В.2.5-38:2008 не містять вимог щодо надання паспортів, а тому відповідне порушення відсутнє. При цьому, не надання паспортів, або відсутність таких паспортів не підтверджує відсутність самого пристрою.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до п.1.21. ППБУ, захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірку необхідно виконувати відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 “Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд”.

Згідно п.9.2.7 ДСТУ Б В.2.5-38:2008, після приймання в експлуатацію пристроїв блискавкозахисту складаються паспорти блискавкозахисних пристроїв і паспорти заземлювачів пристроїв блискавкозахисту, які зберігаються у відповідального за електрогосподарство.

Фактично Відповідачем не заперечується той факт, що зазначені паспорти при перевірці на всі об'єкти надані не були. З огляду на це, не надання паспортів блискавкозахисних пристроїв і паспорти заземлюючих пристроїв блискавкозахисту на будівлі та споруди є порушенням з боку ПрАТ "ВП "Техмаш".

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що такі документи не повинні надаватись, визнаються колегією суддів апеляційного суду безпідставними, оскільки у разі встановлення суб’єктом господарювання належним чином блискавкозахисних пристроїв та заземлювачів факт відповідності останніх вимогам вказаних нормативних актів має підтверджуватися саме паспортами на такі пристрої.

У п.26 виявлених порушень зазначено, що не забезпечено справність та утримання зовнішнього протипожежного водопостачання ПГ (запропоновано до виконання у 2016р.) (розділ V п.2 пп.2.1 ППБУ).

Відповідно до п.п.4 п.2.1 ППБУ, зовнішній протипожежний водопровід повинен відповідати таким вимогам - для контролю працездатності мережі систем зовнішнього протипожежного водопроводу власнику мережі водопостачання або іншій відповідальній особі, визначеній у відповідному договорі згідно з вимогами чинного законодавства необхідно 1 раз на рік проводити випробування на тиск та витрату води з оформленням акта. Випробування водопроводу повинно проводитися також після кожного ремонту, реконструкції або підключення нових споживачів до мережі водопроводу.

Згідно пояснень представника позивача, відповідачем не надано жодних документів щодо працездатності зовнішнього протипожежного водопостачання, а саме акт, який передбачений п.п.4 п.2.1 ППБУ.

З огляду на викладене, оскільки оформлення акту, відповідно до вимог п.п.4 п.2.1 ППБУ відповідачем здійснено не було, тому дане порушення визначено в п.26 позивачем правомірно.

Посилання Відповідача на те, що даний пункт не є порушенням, оскільки під час проведення перевірки не встановлено несправність пожежного гідранту, так само і не зазначено, в чому саме полягає незабезпеченість справності., спростовуються вищенаведеним.

Щодо порушень, визначених п. 31 – не забезпечено працівників об’єкта засобами колективного та індивідуального захисту в повному обсязі (запропоновано до виконання у 2016р.) ( п.2 ч.1 ст.20, п.4.3, п.4.6 КЦЗУ, ПКМУ №1200, ПТБ); та п. 33 – не погоджено та не проведено об’єктові тренування і навчання з питань цивільного захисту (запропоновано до виконання у 2016р.) (п.11 ч.1 ст.20, п.5, п.6, п.7 КЦЗУ, Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях, ПКМУ №444), колегія суддів апеляційної інстанції зауважує наступне.

Відповідно до п. 2, 11 ч. 1 ст. 20 Кодексу цивільного захисту України, до завдань і обов’язків суб’єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить, зокрема забезпечення відповідно до законодавства своїх працівників засобами колективного та індивідуального захисту, проведення об’єктових тренувань і навчань з питань цивільного захисту.

Відповідно до п. 5, 6, 7 Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях, затвердженого постановою КМУ від 26.06.2013 № 444, навчання населення складається з: навчання безпосередньо на підприємствах, в установах та організаціях; навчання за межами підприємств, установ та організацій керівного складу і фахівців з питань цивільного захисту та пожежної безпеки; практичної підготовки під час проведення спеціальних об’єктових навчань і тренувань з питань цивільного захисту; навчання під час здобуття відповідного освітнього рівня у навчальних закладах системи освіти; самостійного вивчення інформації про дії в умовах надзвичайних ситуацій.

Навчання працюючого населення здійснюється безпосередньо на підприємстві, в установі та організації згідно з програмами підготовки працівників до дій у надзвичайних ситуаціях, а також під час проведення спеціальних об’єктових навчань і тренувань з питань цивільного захисту.

Програми підготовки працівників до дій у надзвичайних ситуаціях розробляються і затверджуються підприємствами, установами, організаціями на підставі програм та організаційно-методичних вказівок з підготовки населення до дій у надзвичайних ситуаціях, що розробляються і затверджуються ДСНС, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Програми навчання з питань пожежної безпеки погоджуються із ДСНС

Приписами пунктів 4.3, 4.6 Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях, затвердженого наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 15.08.2007 року № 557, встановлено обов’язок підприємств щодо забезпечення засобами радіаційного та хімічного захисту, визначено порядок їх зберігання, а також використання захисних споруд цивільної оборони (цивільного захисту)

Таким чином, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що забезпечення працівників об’єкта засобами колективного та індивідуального захисту в повному обсязі, як і проведення об’єктових тренувань і навчань з питань цивільного захисту, має здійснюватись суб’єктом господарювання незалежно від знаходження об’єкта в зоні можливого хімічного забруднення.

У п.35 зазначено, що з метою встановлення факту наявності або відсутності джерел небезпеки, які за певних обставин можуть ініціювати виникнення надзвичайної ситуації, а також визначення рівнів можливих надзвичайних ситуацій, не проведено ідентифікацію об’єкта господарської діяльності (запропоновано до виконання у 2016р.) (п.7, п.6, п.3.1.1 наказу МНС України від 16.08.2005 № 140 “Про внесення змін до наказу МНС України від 18.12.2000 №338”; “Методики ідентифікації потенційно-небезпечних об’єктів”; “Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях”).

Як зазначено Відповідачем, не здійснення такого організаційного заходу, як проведення ідентифікації об'єкта господарської діяльності не є обставиною, яка може призвести до займання та розповсюдження вогню та не створює реальну загрозу життю та здоров'ю людей.

Відповідно до п.3.1.1 Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях, керівники ПНО або ОПН, крім того, повинні забезпечити: проведення ідентифікації та паспортизації відповідно до Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об'єктів, затвердженого наказом МНС від 18.12.2000 N 338 ( z0062-01 ), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 24.01.2001 за N62/5253 (у редакції наказу МН від 16.08.2005 N140 (z0970-05), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 01.09.2005 за N 970/11250). Відповідно до п.7 Про внесення змін до наказу МНС України від 18.12.2000 N338, наказ МНС 16.08.2005 №140, ідентифікації підлягають усі об'єкти господарської діяльності, які розташовані на території України і перебувають у державній, колективній або приватній власності юридичних або фізичних осіб, а також інші об'єкти, визначені комісіями з питань ТЕБ та НС або відповідними центральними та місцевими органами виконавчої влади.

З огляду на викладене, проведення ідентифікації об'єкта господарської діяльності чітко визначено Правилами техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях та покладено на керівників ПНО або ОПН.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що подальша робота об’єкта Відповідача з виявленими порушеннями створює реальну та невідворотну загрозу життю та здоров'ю людей. Не усунення виявлених перевіркою порушень прямою дією впливає на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров’ю людей, оскільки впливає: на забезпечення безпеки роботи лікарні, безпеки її пацієнтів, співробітників та медичного персоналу у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі; на ліквідацію пожежі, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків; на евакуацію людей та їх захисту від наслідків пожежі, надзвичайної ситуації, на забезпечення всіх осіб, що знаходяться в будівлі індивідуальними засобами захисту органів дихання і шкіри, тощо.

При цьому посилання Відповідача на часткове усунення порушень, що також встановлено і судом першої інстанції, визнаються колегією суддів апеляційного суду безпідставними, оскільки до долучених Відповідачем матеріалів основна низка виявлених порушень усунута не була.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі № 804/461/17 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі № 804/461/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 12 березня 2018 р.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов