Справа № 826/7823/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7823/17 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Земляної Г.В.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Лекс Холдинг" до Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство "Лекс Холдинг" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що не погоджується з висновками Акту перевірки щодо порушення позивачем відповідних положень Податкового кодексу України, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Податкового кодексу України при визначенні суми податку на прибуток нерезидента є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року задоволено адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення за формою «Д» № від 12.05.2017 року, складене Офісом великих платників податків ДФС.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Офіс великих платників податків ДФС подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги обгрунтовує тим, що, на його думку, судом першої інстанції при ухваленні вказаного рішення надано невірну юридичну оцінку обставинам, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що 12 травня 2017 відповідачем, на підставі акта перевірки №773/28-10-14-02/31240623 від 18.04.2017 року, прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу за порушення п. 141.4.2 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання в загальному розмірі 11067413,00 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 9586660,00 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1480753,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи даний адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту акта перевірки судом першої інстанції було встановлено, що підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання за застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, стали наступні обставини.

Так, на переконання контролюючого органу, особа нерезидент, на користь якого позивачем перераховувався дохід в іноземній валюті з джерелом його походження в Україні - компанія «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» - фактично не є власником перерахованих позивачем коштів, а є лише посередником, внаслідок чого оподаткування ТОВ «Крона-Компані» таких коштів за ставкою 2% відповідно до п. 1 ст. 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр є неправомірним.

Позиція позивача, в свою чергу, зводиться до того, що контролюючим органом, ані під час проведення перевірки, ані під час розгляду справи з посиланням на належні та допустимі докази не доведено того, що компанія «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» не є власником перерахованих коштів у вигляді процентів за користування кредитом.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно угоди про позику № 13/04-1 від 13.04.2009 року, укладеної між позикодавцем «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД») (Кіпр) та ПрАТ «Лекс Холдинг», позикодавець надає позичальнику позику на суму 40000000,00 дол. США.

Пунктом 6.2. Договору встановлена відсоткова ставка 25% річних. Строк повернення позики до 31.12.2017 року встановлений згідно п.5.1. Договору.

У відповідності до вимог розділу І Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.06.2004 р. № 270, зазначений Договір було зареєстровано Національним банком України та видано реєстраційне свідоцтво від 30.04.2009 року № 11056.

Договором про внесення змін від 11.05.2011 року до договору позики від 13.04.2009 року № 13/04-1 сторони погодились в тексті договору позики найменування Позичальника - Закрите акціонерне товариство «Лекс Холдинг» в усіх випадках замінити його новим найменуванням - Приватне акціонерне товариство «Лекс Холдинг».

У відповідності до вимог розділу І Положення від 17.06.2004 року № 270, зазначені зміни до договору було зареєстровано НБУ у додатку до реєстраційного свідоцтва № 1 від 24.06.2011 року, про що повідомлено ПрАТ «Лекс Холдинг» листом від 24.06.2011 р. № 09-204/10908.

Банківські реквізити позикодавця «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД») (Кіпр): «Банк Кіпру», м. Нікосія, Кіпр; SWIFT: BCYPCY2N; : CY17 0020 0155 0000 0040 6139 1206; Банк-кореспондент - Дойче Банк Траст Компані Амерікас, Нью Йорк, США SWIFT-corr: BKTR US 33.

Позивачем перераховано грошові кошти нерезиденту - компанії «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД») (Кіпр), у якості процентів за користування позикою згідно Договору, що учасниками спору не заперечується.

ПрАТ «Лекс Холдинг» на виконання умов Договору позики від 13.04.2009 р. № 13/04-1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року перерахувало «Spherus Management Limited» проценти за кредит відповідно до платіжних доручень:

- від 03.11.2015 року на суму 1 200 000,00 дол. США (27 618 260,40 грн.);

- від 08.07.2016 року на суму 1 200 000,00 дол. США (29 777 757,60 грн.);

- від 26.07.2016 року на суму 600 000,00 дол. США (14 872 647,00 грн.);

Копії платіжних доручень надані Позивачем до матеріалів справи.

Згідно довідок стосовно податкового статусу нерезидента «SPHERUS MANADEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЄЖМЕНТ ЛІМІТЕД»), Кіпр («свідоцтво про статус податкового резидента») від 30.03.2015 року та від 01.03.2016 року, виданих Міністерством фінансів, Департаментом внутрішнього оподаткування в м. Нікосія, Респупліка Кіпр, апостильовано Службою оподаткування прибутків від 02.04.2015 року № 68793/15 та від 02.04.2016 року № 58758/16 встановлено, що «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД»), Кіпр зареєстрована в Республіці Кіпр і є компанією-резидентом Кіпру.

Судом першої інстанції зі змісту листа від 11.02.2016 року, направленого відділом з міжнародних податкових справ Податкового Департаменту Міністерства фінансів Республіки Кіпр на запит Головного Управління ДФС у м. Києві від 16.07.2015 року № 6791/8/26-15-22-05-11 щодо отримання податкової інформації стосовно взаємовідносин ТОВ «Крона-Компані» з нерезидентом «Spherus Management Limited», встановлено, що діяльністю компанії «Spherus Management Limited» є надання агентського обслуговування, у тому числі надання позик від імені інших сторін за певну винагороду. Компанією «Spherus Management Limited» укладено контракти 30.12.2011 року № 30/12, 29.12.2011 року № 29/12, 17.09.2009 року № 17/09-1, від 13.04.2009 року № 13/04-1 лише за її можливості виступати в якості агента за спеціальний збір. Компанія «Spherus Management Limited» підписала контракти, але лише в якості агента свого замовника. Компанія «Spherus Management Limited» не відобразила транзакції, пов'язані з вищезгаданими контрактами у своїй звітності, оскільки вона діяла в якості агента свого замовника, хоча вона має зобов'язання реєструвати трансакції стосовно доходу в якості комісійної винагороди відповідним агентам. Компанія «Spherus Management Limited» виступає в ролі агента (посередника), який отримує кошти зі свого банківського рахунку від свого замовника, а потім має зобов'язання щодо їх передачі позичальнику. Компанія «Spherus Management Limited» діє в якості посередника щодо отриманих відсотків. Єдиним джерелом її доходів була винагорода за виступ від імені замовника. Замовниками компанії завжди були особи - нерезиденти.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що виключно вказаним листом від 11.02.2016 року відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позову, оскільки, на його переконання, «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД») не є бенефіціарним власником доходу у вигляді відсотків за позикою, а отже до такого доходу не може бути застосовані положення ст. 11 Конвенції у вигляді ставки податку на доходи нерезидента у розмірі 2%.

Колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції зазначених доводів контролюючого органу з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 24 Конвенції, компетентні органи Договірних Держав обмінюються інформацією, необхідною для виконання положень цієї Конвенції або національних законодавств, що стосуються податків будь-якого виду та визначення, що стягуються від імені Договірних Держав або їхніх адміністративно-територіальних одиниць чи місцевих органів влади настільки, наскільки оподаткування не суперечить цій Конвенції. Згідно абз «І» ч. 1 ст. 3 Конвенції, термін «компетентний орган» означає, у випадку України - Міністерство фінансів України або його повноважного представника, та у випадку Кіпру - Міністра фінансів або його повноважного представника.

Лист від 11.02.2016 року адресований «Пану ОСОБА_10, директору департаменту міжнародних зав'язків ДФС України» - особі, що направила запит від 04.11.2015 року.

Лист підписано «ОСОБА_11, відділ міжнародного оподаткування».

Проте, суду не надано доказів щодо повноважень вказаних осіб діяти від імені компетентних органів у розумінні ст. ст. 3 та 24 Конвенції.

Окрім зазначеного, у відповідності до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Згідно до положень Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року, до якої приєдналися як Україна, так і Республіка Кіпр, процедура легалізації документів замінена процедурою проставлення апостилю (ст.3-5 Конвенції). Апостиль виступає засобом посвідчення дійсності підпису та/або печатки, що проставлені на документі.

У той же час, судом першої інстанції було встановлено, що лист від 11.02.2016 року не містить апостилю, обов'язкового для визнання в Україні документу, що походить з Республіки Кіпр.

Лист від 11.02.2016 року направлений на підставі запиту Головного Управління ДФС у м. Києві від 16.07.2015 р. № 6791/8/26-15-22-05-11 щодо отримання податкової інформації стосовно взаємовідносин ТОВ «Крона-Компані» з нерезидентом «Spherus Management Limited».

Вказаний лист не містить опису господарських операцій між нерезидентом «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД») та ПрАТ «Лекс Холдинг».

У листі від 11.02.2016 року не зазначено, на підставі яких відомостей зроблено висновок про те, що «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД») виступає у відносинах з іншими особами виключно як агент. Зокрема, не наведено посилань на агентські угоди, що уповноважують «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД») діяти у якості агента або представника інших осіб, не зазначено осіб (замовників, довірителів, принципалів), від імені яких виступає «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД»).

Відповідачем також не надано суду докази того, що «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД») здійснював операції з перерахування сум доходу, отриманого ним від ПрАТ «Лекс Холдинг» на користь третіх осіб.

Крім наведеного вище, вказаний лист не містить посилань на реквізити контрактів, стороною яких є ПрАТ «Лекс Холдинг» та не описує взаємовідносин «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД») та Позивача.

Оскільки лист датований 11.02.2016 року, наведені у ньому відомості не можуть бути підставою для узагальнених висновків про проведення господарських операцій між «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЄЖМЕНТ ЛІМІТЕД») та його контрагентами у період з 01.01.2015 по 31.12.2016 року.

Відомості, наведені у листі від 11.02.2016 року спростовуються письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи, зокрема Договору, на підставі якого була надана позика. Згідно п. 1.1. Договору «Сферус Менеджмент Лімітед» було визначене як позикодавець.

Даний Договір не містить посилань на те, що SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД») у відносинах з ПрАТ «Лекс Холдинг» виступало від імені іншої особи.

Зокрема, пунктом 1.4. Договору визначено, що проценти - винагорода Позикодавця за користування Позичальником Позикою, розмір якої визначається нижче у даному Договорі. Згідно п.6.1. Договору, за користування Позикою Позичальник сплачує Позикодавцю Проценти у порядку та на умовах, визначених Даним Договором.

У відповідності до п.2.1 Договору, відповідно до даного Договору Позикодавець надає Позичальнику процентну цільову Позику у розмірі, визначеному п.3.1 Договору, а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю всю суму Позики та сплатити Проценти за користування нею у строки та у розмірах, визначених Даним Договором.

Отже, Договором встановлено, що отримувачем доходу у вигляді відсотків за позикою виступає «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД») і такий дохід перераховується та належить безпосередньо нерезиденту.

Зазначений Договір по своїй суті не є посередницьким договором, він не є договором комісії, доручення, агентським договором, тощо. За його умовами відсотки сплачуються кредитору, тобто компанії «SPHERUS MANAGEDEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД»), а тому колегія судів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність у позивача підстав для застосування ст. 103 Податкового кодексу України та Конвенції про уникнення подвійного оподаткування в рамках спірних правовідносин.

Дана обставина також підтверджена нерезидентом у листі від 07.03.2017 року, який був направлений Позивачу «SPHERUS MANAGEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД»).

Згідно даного листа компанія «СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» [SPHERUS MANAGEMENT LIMITED] на підставі п.1.4., 2.1., 6.1-6.4.,7.5., 8.4.4., 13.1. Договору самостійно перераховувала суми позик на користь ПрАТ «ЛЕКС ХОЛДИНГ», а також отримувала від ПрАТ «ЛЕКС ХОЛДИНГ» грошові кошти в якості відсотків за користування позикою та самостійно розпоряджалася такими коштами.

Компанія «СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» [SPHERUS MANAGEMENT LIMITED] є податковим резидентом Республіки Кіпр і веде свою діяльність на підставі законодавства Республіки Кіпр. Податковими органами Республіки Кіпр Договір не оскаржувався і не ставав причиною застосування санкцій за неналежну сплату податків, передбачених законодавством Республіки Кіпр.

Вказаний лист засвідчено апостилем від 07.03.2017 року № 50655/17 за підписом постійного секретаря міністерства юстиції та громадського порядку Республіки Кіпр ОСОБА_12. Лист перекладено на українську мову із засвідченням підпису перекладача нотаріусом.

Відповідач не заперечує також і того, що сума позики у розмірі 40000000,00 доларів США при укладенні Договору була перерахована нерезидентом з власного рахунку, а також того, що перерахування доходу від відсотків за позикою провадилося ПрАТ «Лекс Холдинг» на рахунки, що належать «СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» [SPHERUS MANAGEMENT LIMITED].

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи контролюючого органу про «здійснення «СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» [SPHERUS MANAGEMENT LIMITED] транзиту доходів», спростовуються наявними у справі доказами.

Стосовно статусу нерезидента «СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» [SPHERUS MANAGEMENT LIMITED], колегія суддів враховує наступне.

У відповідності до п. 103.3 ПК України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України вважається особа, що має право на отримання таких доходів. При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Правова позиція по даному питанню висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України К/800/52155/13 від 24.03.2014 року, за змітом якої поняття «фактичний отримувач доходу» не має тлумачитися в вузькому, технічному сенсі, його значення слід визначати виходячи з мети, завдань міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування, таких як «уникнення від сплати податків» і з урахуванням таких основних принципів, як то «запобігання зловживання положеннями договору».

Для визнання особи в якості фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але і як слідує з міжнародної практики застосування угод про уникнення подвійного оподаткування, повинна бути особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про недоведенність твердження відповідача про те, що нерезидент «СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» [SPHERUS MANAGEMENT LIMITED] не є фактичним бенефіціарним власником доходу, виплаченого ПрАТ «Лекс Холдинг».

При цьому, необхідно дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують правомірність виплати доходу нерезиденту, який є кінцевим бенефіціаром, за ставкою оподаткування, визначеною ст. 11 Конвенції, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, за яким в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідачем не надано доказів того, що компанія «СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» [SPHERUS MANAGEMENT LIMITED] не мала повноважень визначати подальшу економічну долю доходу, зокрема, виступаючи як представник або агент іншої особи. У той же час, наявними у справі письмовими доказами підтверджується факт перерахування позивачем доходу від відсотків за позикою на рахунок «СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» [SPHERUS MANAGEMENT LIMITED].

Отже, Відповідач, який у відповідності до законодавства є суб'єктом владних повноважень, не спростував того, що «СФЕРУС МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» [SPHERUS MANAGEMENT LIMITED] є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу.

Відповідно до п. 160.1 ст. 160 ПК України будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними ст. 160 ПК України.

У п. 160.2 ст. 160 ПК України визначено, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3 - 160.7 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Відповідно до п. 103.1 ст. 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Згідно із п. 103.2 ст. 103 ПК України закріплено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Пунктом 103.4 ст.103 ПК України передбачено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі-довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

У разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті ПК України доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування (п. 103.10. ст. 103 ПК України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Пунктом 3.2 статті 3 ПК України встановлено, що якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ст. 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи (ратифікована Україною 04.07.2013р.) якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції було встановлено, що проценти за користування позикою були перераховані на рахунок нерезидента - «SPHERUS MANADEMENT LIMITED» («СФЕРУС МЕНЕДЄЖМЕНТ ЛІМІТЕД»), Кіпр.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено відсутність правових підстав для нарахування сум грошових зобов'язань, в тому числі штрафних (фінансових) санкцій, визначених податковим повідомленням-рішенням № від 12.05.2017 р, у зв'язку з чим останнє підлягає скасуванню.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

Г.В. Земляна

Повний текст складено 15.03.2018 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Земляна Г.В.

Лічевецький І.О.