Справа № 826/8320/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 березня 2018 року № 826/8320/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесттрейдсервіс» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним і скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Інвесттрейдсервіс» до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ № 4088 від 26.05.2017 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інвесттрейдсервіс».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаний наказ неправомірно винесено на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.04.2017 року по справі № 161/4595/17, якою надано дозвіл співробітникам ГУ ДФС у м. Києві на проведення позапланової документальної перевірки ТОВ «Інвесттрейдсервіс». Однак, за правилами пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України в ухвалі суду має бути зазначено саме про призначення перевірки, а не про надання дозволу на її проведення.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити.

Представник Головного управління ДФС у м. Києві надала письмові заперечення проти позову, в яких просила у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесттрейдсервіс» відмовити. Зазначила, що правові наслідки оспорюваного наказу вичерпані, оскільки перевірка на підставі спірного наказу була розпочата, але на даний момент призупинена. Задоволення позову не сприяє відновленню порушених прав товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесттрейдсервіс».

З урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент ухвалення відповідного рішення), суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26.05.2017 року начальником ГУ ДФС у м. Києві видано наказ № 4088 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інвесттрейдсервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства України по господарським відносинам з ТОВ «Генезіс ЛТД» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року тривалістю 5 робочих днів з 30.05.2017 року.

Даним наказом визначено, що перевірка призначена відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України у зв'язку з надходженням ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Покидюк В.М. у справі № 161/4595/17 від 11.04.2017 року, винесеної за клопотанням прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області Ліпка О.П., в межах матеріалів кримінального провадження від 27.05.2016 року № 0000036 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 358 КК України.

Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач звернувся до суду з цим позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Приписами п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Підстави проведення позапланових документальних перевірок визначені у п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, зокрема, відповідно до підпункту 78.1.11, у разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Згідно з п. 78.4 ст.78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що наказ про проведення перевірки є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання.

Як вбачається із матеріалів справи, перевірка ТОВ «Інвесттрейдсервіс» на підставі спірного наказу була розпочата, тобто, перевіряючі були допущені позивачем до її проведення. Разом з тим, згідно з наказом № 4302 від 31.05.2017 року перенесено строк проведення розпочатої на підставі спірного наказу перевірки позивача.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 24.12.2010 року № 21-25а10, у разі коли платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Таким чином, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Суд зазначає, що позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому випадку в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що спірний наказ щодо проведення перевірки фактично є реалізованим і вичерпав свою дію, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про його скасування.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесттрейдсервіс» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов