Справа № 804/414/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

31 січня 2018 року Справа № 804/414/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЖукової Є.О.
за участі секретаря судового засіданняВоробйовій П.В.
представника позивача представника відповідача Шостакова С.М. Полівчука Д.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №351 о/с від 27.11.2017 р. про звільнення зі служби в поліції; поновлення ОСОБА_1 на посаді; стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
10.01.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №351 о/с від 27.11.2017 р. про звільнення зі служби в поліції; поновити ОСОБА_1 на посаді; стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2018 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до розгляду у порядку підготовчого провадження.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Позивач - ОСОБА_1 , перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 26.11.2007 р. по 06.11.2015 р., а в Національній поліції - з 07.11.2015 р. по 27.11.2017 р. на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Дніпровського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області.
23.11.2017 року позивачем було подано рапорт на ім`я начальника Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про звільнення за власним бажанням, з 27.11.2017 року на підставі ст.38 КЗпП України, а 31.11.2017 позивач отримав повідомлення про звільнення відповідно до наказу №351 о/с від 27.11.2017 р. зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію України» з 27.11.2017 року.
Відтак, позивач, посилаючись на написання рапортів про звільнення під тиском, а також про відкликання зазначених рапортів, вважає наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №351 о/с від 27.11.2017 р. про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а його таким, що підлягає поновленню на посаді.
Повноважний представник відповідача щодо задоволення позовної заяви заперечував, в судових засіданнях просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, виклавши свою позицію у відзиві на позовну заяву від 24.01.2018 року, відповідно до якого зазначив наступне.
ОСОБА_1 був прийнятий на службу в Національну поліцію України з 07.11.2015 р. відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області №1 о/с. 09.12.2016 р. наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 09.12.2016 р №352 о/с капітан поліції ОСОБА_1 був переміщений на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Дніпровського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП.
Після подання позивачем рапортів про звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням у зв`язку з незадовільним графіком роботи та низькою заробітною платою від 23.11.2017 року із вказанням дати звільнення з 27.11.2017 року, наказом ГУНП від 27.11.2017 р. №351 о/с ОСОБА_1 був звільнений за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» з 27.11.2017 р., про що в цей же день був повідомлений відповідними листами з врученням трудової книжки останньому.
Посилаючись на ст.43 Конституції України, ст.ст. 18, 59, 77 Закону України «Про Національну поліцію», відповідач вважає оскаржуваний наказ таким, що прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а відтак таким, що скасуванню не підлягає, як не підлягають і задоволенню вимоги щодо поновлення позивача на посаді та виплати йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
В судових засіданнях представник позивача вимоги позовної заяви підтримав та просив позовну заяву задовольнити повністю за викладених у ній підстав.
В судовому засіданні судом було поставлено питання на розгляд щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважений представник позивача та відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 31.01.2018 року.
Дослідивши докази у справі, заслухавши пояснення повноважних представників сторін та здійснивши системний аналіз відповідних норм чинного законодавства України, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
26.11.2007 року ОСОБА_1 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України на підставі наказу КФДД УВС №294 від 26.11.2007 року.
06.11.2015 року ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ України на підставі наказу ГУ МВС України №294 в Д/о № 485 о/с від 06.11.2015 року.
07.11.2015 року позивач був прийнятий на службу до Національної поліції України на підставі наказу ГУНП в Д/о № 1 о/с від 07.11.2015 року.
27.11.2017 року позивач був звільнений зі служби в Національній поліції України на підставі наказу ГУНП в Д/о № 351 о/с від 27.11.2017 року.
Зазначені відомості підтверджуються копією трудової книжки ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи (а.с.48-49), оригінал якої було оглянутої безпосередньо в судовому засіданні, а також довідкою ГУНП в Дніпропетровській області від 29.01.2018 р.№ 45/18 188 «Про проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України ОСОБА_1 », оригінал якої оглянуто в судовому засіданні та долучено до матеріалів справи.
Відповідно до наведеної вище довідки ГУНП в Дніпропетровській області від 29.01.2018 р.№ 45/18 188 «Про проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України ОСОБА_1 » за час служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України ОСОБА_1 не нагороджувався та не заохочувався.
При цьому, відповідно до тексту вказаної довідки позивач за час служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України притягувався до дисциплінарної відповідальності 6 (шість) разів: за порушення службової дисципліни; за незадовільне виконання службових обов`язків; за послаблення контролю за діями добового наряду відповідно до наказів, зазначених у наведеній довідці.
Передумовою для звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України на підставі наказу ГУНП в Д/о № 351 о/с від 27.11.2017 року стало звернення позивача з відповідними рапортами, написаними власноручно, до начальника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 23.11.2017 року за вх. № А-3551р, відповідно до тексту якого позивач просив звільнити його зі служби в Національній поліції за власним бажанням, у зв`язку з незадовільним графіком роботи та низькою заробітною платою, зазначенням про використання відпустки за 2017 рік, відмови від проходження військово лікарської комісії та про відсутність претензій до працівників підрозділів кадрового забезпечення з питання звільнення, а також від 23.11.2017 року за вх. № А-3552р, відповідно до тексту якого зазначив, що згідно з раніше поданим рапортом на звільненні його зі служби в Національній поліції за власним бажанням наполягає та просить звільнити його з 27.11.2017 року.
Зазначені рапорти від 23.11.2017 року за вх. № А-3551р та від 23.11.2017 року за вх. № А-3552р були зареєстровані відповідачем у відповідному журналі за №№114,115, що підтверджується копіями вказаних рапортів, долученими до матеріалів справи та випискою з журналу реєстрації рапортів, копія якої також долучена до матеріалів справи.
27.11.2017 року капітана поліції ОСОБА_1 (0108439) інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Дніпровського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції було звільнено за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 27 листопада 2017 року відповідно до наказу ГУНП в Д/о № 351 о/с від 27.11.2017 року.
При цьому, як вбачається з тексту оскаржуваного позивачем наказу ГУНП в Д/о № 351 о/с від 27.11.2017 року капітана поліції ОСОБА_1 (0108439) інспектора сектору реагування патрульної поліції №3 Дніпровського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції було звільнено за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 27 листопада 2017 року, з встановленням преміювання за листопад 2017 року в розмірі 54,1% та стажу служби для виплати одноразової грошової допомоги 10 років 00 місяців 00 днів, факт виплати якої позивачу не заперечувався його повноважним представником.
Тією ж датою, 27.11.2017 року Дніпровським відділом поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 за адресою, зазначеною в паспорті, було направлено повідомлення про його звільнення за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 27 листопада 2017 року відповідно до наказу ГУНП в Д/о № 351 о/с від 27.11.2017 року та висловлено прохання прибути до сектору кадрового забезпечення Дніпровського районного відділення поліції за адресою: вул. Василя Сухомлинського, 38, с. Слобожанське, каб.24 для проведення розрахунку та отримання трудової книжки.
При цьому, як чітко свідчить розписка ОСОБА_1 від 27.11.2017 року, власноруч складена та підписана позивачем, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.38), 27.11.2017 року ОСОБА_1 отримав від працівників кадрового забезпечення трудову книжку серія НОМЕР_1 від 21.03.2008 р. на своє ім`я та приписне посвідчення №03/-226005 від 16.07.2007 року.
Будь яких заяв, станом на 27.11.2017 року про відкликання рапортів від 23.11.2017 року, як і повідомлень про раптову хворобу, при отриманні трудової книжки серія НОМЕР_1 від 21.03.2008 р. на своє ім`я та приписного посвідчення №03/-226005 від 16.07.2007 року позивачем відповідачу подано не було.
В той же час, незважаючи на несподівану хворобу, перебування в стані сильного душевного та емоційного хвилювання, погане самопочуття та діагноз «ГРВЗ. Гострий ріносінустит», позивачем, 25.11.2017 року була складена заява про відкликання рапортів на ім`я начальника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , яка, 25.11.2017 року шляхом кур`єрської доставки була направлена відповідачу (копія чеку ПП «ДКО Експрес» №2205604 міститься в матеріалах справи (а.с.14).
Відповідно до тексту заяви про відкликання рапортів від 25.11.2017, отриманої відповідачем 01.12.2017 року (а. с. 39-44), позивачем повідомлялося про написання рапортів від 23.11.2017 року під тиском та відкликання зазначених рапортів. Також позивач зазначеною заявою повідомляв відповідача про свою хворобу з 23.11.2017 року та відсутність на робочому місці.
05.12.2017 року за вих. № 18/2-а-63 позивачу управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області була надана відповідь на його заяву.
Відповідно до тексту листа від 05.12.2017 року за вих. № 18/2-а-63 позивачу повідомлялося про неможливість розгляду його заяви з огляду на звільнення останнього за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 27 листопада 2017 року відповідно до наказу ГУНП в Д/о № 351 о/с від 27.11.2017 року та отримання ОСОБА_1 27.11.2017 року під особистий підпис трудової книжки, військового квитка та припису для постановки на військовий облік до Амур Нижньодніпровського районного військового комісаріату.
Правовідносини, пов`язані з призначенням, проходженням служби та звільненням з лав Національної поліції України регулюються нормами Конституції України, закону України «Про Національну поліцію України» від 02.07.2015 року №580 VIII з відповідними змінами і доповненнями, Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом МВС України від 23.11.2016 року №1235, Переліку документів з питань проходження служби, затвердженого наказом МВС України від 23.11.2016 року №1235 тощо.
Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.
Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється.
Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст.1 закону України «Про Національну поліцію України» від 02.07.2015 року №580 VIII визначено, що національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» визначається статус поліцейського, зокрема, зазначається, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» визначаються обов`язки поліцейського, такі як: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Також зазначається, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
Відповідно до ст.ст. 47, 48 Закону України «Про Національну поліцію» здійснюється регулювання призначення на посади поліцейських та визначається порядок призначення на такі посади.
Зокрема, зазначається, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.
У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.
Призначення на посади курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, здійснюють керівники таких закладів.
При цьому призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.
Відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» визначаються загальні засади служби в поліції, зокрема, зазначається, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Поліцейські, у тому числі слухачі та курсанти вищих навчальних закладів із специфічними умовами, які здійснюють підготовку поліцейських, та які перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних, на час служби в поліції знімаються з такого обліку і перебувають у кадрах поліції.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено підстави звільнення зі служби в поліції, та зазначено наступне.

1. Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

2. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

3. День звільнення вважається останнім днем служби.

Відповідно до Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом МВС України від 23.11.2016 року №1235, розробленого відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими визначено, що рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу.

При цьому підставами для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, як: призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою; присвоєння та позбавлення спеціальних звань поліції, пониження у спеціальному званні на один ступінь; закріплення спеціальних жетонів з індивідуальним номером; заохочення; зарахування у розпорядження; звільнення з посади; звільнення зі служби в поліції; відрядження поліцейських до державних (міждержавних) органів, установ, організацій та органів місцевого самоврядування із залишенням на службі в поліції; відсторонення від виконання службових обов`язків (посади); надання відпусток відповідно до законодавства; зміни прізвища, імені та по батькові; обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки; установлення посадових окладів; установлення чи скасування додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших доплат відповідно до вимог чинного законодавства України; направлення поліцейських для проходження служби у складі національного персоналу в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, а також їх повернення.

А порядок підготовки та видання наказів по особовому складу полягає в наступному. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235 (далі - Перелік). У разі необхідності для підготовки наказів можуть витребовуватися документи з певних питань проходження служби в поліції, передбачені чинним законодавством України. Накази по особовому складу повинні мати єдину самостійну порядкову нумерацію, окрему від наказів іншого характеру (нормативно-правового, організаційно-розпорядчого тощо).

Оригінали наказів по особовому складу зберігаються в підрозділах документального забезпечення органів поліції, які ці накази видали. Другі примірники наказів або витяги з них надсилаються до підрозділів кадрового забезпечення, фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, управління майном, а також у разі необхідності до інших зацікавлених підрозділів. У разі видання наказу про відрядження поліцейського до державних (міждержавних) органів, установ, організацій та органів місцевого самоврядування із залишенням на службі в поліції зазначається стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. У разі видання наказу про призначення працівника на посаду у наказі керівника органу поліції відповідно до вмотивованого подання установлюються посадовий оклад, додаткові види грошового забезпечення та стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років.

У випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати.

Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

Відповідно до Переліку документів з питань проходження служби, затвердженого наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235, документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ст.38 Кодексу законів про працю України регулюється розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника та зазначається, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

В контексті наведеного недоречним є посилання позивача на норми Кодексу законів про працю України, зокрема на ст.38 КЗпП України щодо наявності права працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання та інші поважні причини), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник, адже дане право було реалізовано позивачем повною мірою шляхом подання наведених вище рапортів з зазначенням дати звільнення.

Абсолютно необґрунтованим є і твердження позивача щодо незаконності його звільнення, мотивоване відсутністю бажання звільнятися на дату винесення оскаржуваного наказу про звільнення.

Відповідно до статті 77 закону України «Про Національну поліцію» у якості підстав звільнення зі служби в поліції зазначено, у тому числі, звільнення за власним бажанням.

Матеріалами справи чітко підтверджується саме наполегливе бажання ОСОБА_1 звільнитися зі служби в Національній поліції, послідовно викладене останнім у власноручно складених та поданих рапортах від 23.11.2017 року за вх. № А-3551р та від 23.11.2017 року за вх. № А-3552р, наведених вище, з зазначенням чітких мотивів звільнення та бажаної дати такого звільнення.

При цьому, повноважний представник відповідача в судових засіданнях заперечував факт здійснення тиску на позивача щодо складання та подання наведених вище рапортів про звільнення останнього за власним бажанням, а позивач будь якими належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами в розумінні ст.ст.72, 73, 74, 75, 76 КАС України не довів наявності взагалі факту існування такого тиску у відношенні позивача.

Зазначене, з урахуванням самого формулювання наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №351 о/с від 27.11.2017 р. про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 (за власним бажанням) з 27 листопада 2017 року, з встановленням преміювання за листопад 2017 року в розмірі 54,1% та стажу служби для виплати одноразової грошової допомоги позивачу 10 років 00 місяців 00 днів, прямо свідчить про протилежне, та спростовує твердження позивача «щодо неприязного ставлення до нього керівництва».

Також спростовується матеріалами справи посилання позивача на погане самопочуття та перебування останнього в стані сильного душевного та емоційного хвилювання саме в день подання наведених вище рапортів про звільнення, а саме 23.11.2017 року, що зумовило «сильне підняття температури в позивача, раптову хворобу та негайне звернення до лікаря, а також нез`явлення внаслідок цього на робочому місці», виходячи з наступного.

В рапорті від 23.11.2017 року вх. № А-3551р, складеному власноруч та підписаному особисто позивачем, ОСОБА_1 , останнім чітко зазначено: «від проходження військово лікарської комісії відмовляюсь, так як вважаю себе здоровим».

З копії довідки №59/6 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу, виданої позивачу, у якості діагнозу зазначено «ГРВЗ. Гострий ріносінустит».

Сумнівним видається твердження позивача, раптово захворівшого на ГРВЗ. Гострий ріносінустит щодо сильного душевного та емоційного хвилювання саме в день подання наведених вище рапортів про звільнення, а саме 23.11.2017 року з огляду на відмову останнього від проходження військово лікарської комісії, так як вважає себе здоровим ще 23.11.2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, наведені вище обставини справи прямо свідчать про дотримання відповідачем зазначених вище норм закону України «Про Національну поліцію», Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, а також узгоджуються з Переліком документів з питань проходження служби при звільненні позивача за наявності рапортів останнього про звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням.

Відтак, здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, відсутність підтвердження їх будь якими належними та допустимими доказами з боку позивача, що виключає задоволення заявленого адміністративного позову в обсязі, заявленому позивачем.

При цьому, з огляду на ч.2, 3 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до диспозиції якої днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення, а день звільнення вважається останнім днем служби, враховуючи знаходження позивача на лікарняному до 01.12.2017 року, суд вважає за необхідне змінити лише дату звільнення позивача з 27.11.2017 року на 02.12.2017 року.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поновлення його на посаді, а також стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №351 о/с від 27.11.2017 р. про звільнення зі служби в поліції, яку суд задовольнив частково лише в частині визначення дати звільнення ОСОБА_1 , зазначивши правильну дату 02.12.2017 р., а в іншій частині відмовив у задоволенні з підстав, наведених вище, логічним наслідком є і відмова у задоволенні таких позовних вимог, як поновлення позивача на посаді, а також стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст. ст.241 246, 250, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (Код , 49101, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Троїцька, буд.20-а) про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №351 о/с від 27.11.2017 р. про звільнення зі служби в поліції; поновлення ОСОБА_1 на посаді; стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №351 о/с від 27.11.2017 р. про звільнення зі служби в поліції в частині дати звільнення, зазначивши правильну дату 02.12.2017 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 09.02.2018 року.

Суддя Є.О. Жукова