Справа № 161/19431/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/1475/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Затолочного В.С., Улицького В.З.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником - адвокатом ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену під головуванням судді Черняка В.В. в м. Луцьку, повний текст якої складено 30.01.2018, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил № 2978/20500/17 від 27.09.2017.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.08.2016 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «Opel Vectra». Відповідач 27.09.2017 виніс постанову в справі про порушення митних правил № 2978/20500/17, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8 500 грн. Вважає дану постанову винесеною з порушенням встановленого законодавством шестимісячного строку притягнення до відповідальності з дня вчинення правопорушення, а тому дана постанова є незаконною та необґрунтованою.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.01.2018 в поновленні пропущеного строку ОСОБА_2 для звернення до адміністративного суду з наведеним позовом відмовлено, позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановленням вказаної ухвали, її оскаржено в апеляційному порядку стороною позивача. Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення з неправильним та неповним дослідженням доказів і встановлення обставин у справі. З тексту оскаржуваного рішення не вбачається з яких мотивів виходив суд, відмовляючи у поновленні позивачу строку. В клопотанні позивач зазначав, що хоча строк і формально пропущено, проте з поважних причин, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови від 27.09.2017 року він отримав тільки 31.10.2017. Посилання відповідача на ту обставину, що постанова вручена позивачу (члену сімї) 30.09.2017 не відповідає дійсності. 31.10.2017 року позивачем було подано через свого представника позов до суду. Ухвалою судді від 02.11.2017 вказаний позов залишено без руху, копію ухвали вручено позивачу 27.11.2017 року. Ухвалою суду від 24.11.2017 позов повернуто позивачу. Згідно поштового штемпеля ухвала відправлена 17.12.2017. З даним позовом позивач звернувся 14.12.2017. Вважає, що строк для оскарження постанови Волинської митниці ДФС пропущений ним з поважних причин. В матеріалах справи відсутні обєктивні дані невиконання позивачем свого права на оскарження до суду.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не зявились, що у відповідності до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.229, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах її доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем пропущено встановлений законом строк оскарження постанови та належних доказів його пропущення з поважної причини суду не надано.

Колегія суддів апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 Митного кодексу України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом.

Згідно з ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Судом першої інстанції встановлено і такі обставини підтверджуються матеріалами справи, що постанова Волинської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 2978/20500/17 від 27.09.2017, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн, згідно супровідного листа № 2731/03-70-20 направлена позивачу 28.09.2017.

Про факт надіслання позивачу постанови у справі про порушення митних правил № 2978/20500/17 свідчить список поштових відправлень Волинської митниці ДФС від 28.09.2017, де вказано штриховий кодовий поштовий ідентифікатор №769.

Згідно інформації офіційного веб-порталу УДППЗ «Укрпошта» поштове відправлення з ідентифікатором №769 вручено адресату (члену сімї) 30 вересня 2017 року.

За загальним правилом днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі або повнолітньому члену сім'ї такої особи.

Таким чином, постанова Волинської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 2978/20500/17 від 27.09.2017 вважається вручена позивачу 30.09.2017.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, з первинним адміністративним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду 31.10.2017. Ухвалою судді від 02.11.2017 вказаний позов залишено без руху, копію ухвали вручено позивачу 27.11.2017 року. Ухвалою суду від 24.11.2017 позов повернуто позивачу. Згідно поштового штемпеля ухвала відправлена 17.12.2017. З даним позовом позивач звернувся 14.12.2017, тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеного ст. 289 КУпАП.

Звертаючись до суду, позивач просив поновити строк на звернення до суду посилаючись на те, що хоча такий формально і пропущений, проте з поважних причин. При тому зазначає, що оскаржувану постанову митного органу отримав 31 жовтня 2017 року. Одночасно заперечує посилання відповідача, що наведена постанова отримана членом сімї.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами частин 1 та 2 ст.77 КАС також встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів вважає, що позивач не довів будь-яким належними та допустимими доказами поважність пропуску строку звернення до суду, зокрема і факт отримання постанови митниці лише 31.10.2017. Натомість відповідач надав суду докази вручення оскаржуваної постанови члену сімї.

Колегія суддів зауважує, що поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "ОСОБА_1 проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Також необхідно вказати, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено саме з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства своєчасно виконувати ними процесуальні дії, передбачені КАС України.

Оскільки колегія суддів не вбачає причини пропущення строку звернення до суду поважними, а також те, що позивач при зверненні до суду не надав доказів які б обґрунтували поважність причин пропущення строку, то у суду першої інстанції були наявні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч.4 ст.123 КАС України.

Статтею 242 КАС України, зокрема визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Порядок розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції визначено статтею 312 КАС України, зокрема частина перша встановлює, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін визначені ч. 1 ст. 316 КАС України, за якою суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

У звязку з викладеним, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 294, 308, 310, 312, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником - адвокатом ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 161/19431/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 14.03.2018.