Справа № 823/1605/17
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1605/17 Головуючий у 1-й інстанції: Гайдаш В.А.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Шелест С.Б., Троян Н.М.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24.11.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Ліквідаційної комісії управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області в частині непроведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 05.04.2015;

- зобов'язати Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області провести розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 05.04.2015 та прийняти відповідне рішення у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 № 1346.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 24.11.2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою Ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області звернулась із апеляційною скаргою, в якій вона просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.04.2015 близько 21 год. 45 хв. під час несення служби по забезпеченню безпеки дорожнього руху та охорони громадського порядку на стаціонарному посту у м. Черкаси по вул. Канівській, близько 23 год. 40 хв. на вказаний блокпост зайшов у нетверезому стані гр. ОСОБА_3 та раптово вчинив бійку з позивачем. Вказана подія була зареєстрована в журналі ЄО Черкаського РВ УМВС за №1980.

Відповідно до довідки лікаря-нейрохірурга ОСОБА_4 від 05.04.2015, позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді забою м'яких тканин лобної ділянки зліва, забою м'яких тканин носа.

За наслідками службового розслідування за фактом отримання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень відповідачем складено висновок від 05.05.2015, згідно п. 2 висновків зазначено, що тілесні ушкодження - отримані старшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю.

На заяву позивача від 14.09.2017 щодо проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2, ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області листом від 27.09.2017 №16/1-45 повідомлено позивача, що відсутні правові підстави для проведення розслідування нещасного випадку ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області.

Позивач, вважаючи вказану бездіяльність протиправною, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що бездіяльність Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області в частині непроведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 05.04.2015 є протиправною, оскільки позивач під час несення наряду по забезпеченню безпеки дорожнього руху та громадського порядку, отримав травму і вказана подія була зареєстрована в журналі ЄО Черкаського РВ УМВС 05.04.2015 за № 1980, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що позивач не звертався до УДАІ УМВС України в Черкаській області із заявою щодо проведення розслідування нещасного випадку. Крім того, таке розслідування повинно бути розслідувано керівником (спеціалістом) служби охорони праці підрозділу, керівником (безпосереднім керівником або прямим начальником) структурного підрозділу, де працював потерпілий, однак у складі Ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Черкаській області відсутні вказані посадові особи, що підтверджується копією наказу від 04.12.2015 № 148.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Статтею 1 Закону України «Про охорону праці» № 2694 визначено поняття охорони праці - як система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Згідно до ст. 14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов'язаний:

- дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства;

- знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту;

- проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до п. 2.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 (далі - Порядок № 1346), розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Згідно з п. 2.2 Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Пунктом 3.4 Порядку № 1346 лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою.

Відповідно п. 3.5 Порядку № 1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Положеннями п. 3.8 Порядку № 1346 визначено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

З аналізу наведених положень Порядку № 1346 вбачається, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є:

- раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше;

- звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення);

- повідомлення про нещасний випадок.

З матеріалів справи вбачається, що позивач внаслідок події, що сталася з ним 05.04.2015 під час несення наряду по забезпеченню безпеки дорожнього руху та громадського порядку, отримав травму і вказана подія була зареєстрована в журналі ЄО Черкаського РВ УМВС 05.04.2015 за №1980.

Крім того, за фактом умисного заподіяння працівникові правоохоронних органів (ОСОБА_2.) тілесних ушкоджень у зв'язку з виконанням ним службових обов'язків слідчим відділом Черкаського РВ УМВС було розпочато кримінальне провадження № 0000389 за ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України та вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 27.08.2015 по справі №707/1243/154-к (1-кп/707/120/15) визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України, і призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Отже, вищезазначене є підставою для проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 05.04.2015 під час виконання службових обов'язків, у зв'язку із чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області в частині непроведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 05.04.2015 та зобов'язання Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 05.04.2015 та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 № 1346.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24.11.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Шелест С.Б.,

Троян Н.М.

Повний текст постанови виготовлений 15.03.2018.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шелест С.Б.

Троян Н.М.