Справа № 337/4809/17(2-а/337/302/2017)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2018 року справа № 337/4809/17(2-а/337/302/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.,

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі судового засідання в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2017 р. (суддя Мурашова Н.А., постанова ухвалена в порядку скороченого провадження) по справі № 337/4809/17 (2-а/337/302/2017) за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просив:

- визнати бездіяльність Правобережного об'єднаного УПФУ м.Запоріжжя, яка полягає у не зарахуванні до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 ОСОБА_1 періодів його роботи з 02.03.1989 року по 03.02.1994 року, з 06.10.1999 року по 14.05.2000 року, з 15.05.2005 року по 30.08.2005 року протиправною;

-зобов'язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 періоди роботи з 02.03.1989 року по 03.02.1994 року, з 06.10.1999 року по 14.05.2000 року, з 15.05.2005 року по 30.08.2005 року, у зв'язку з чим перерахувати розмір його пенсії та здійснити її виплату з урахуванням різниці, яка вже була виплачена з часу призначення пенсії.(а.с. 2-20).

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Правобережного об'єднаного УПФУ м.Запоріжжя, яка полягає у не зарахуванні до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 ОСОБА_1 періодів його роботи з 02.03.1989 року по 03.02.1994 року на ВАТ «Запорізький арматурний завод», з 06.10.1999 року по 14.05.2000 року, з 15.05.2005 року по 30.08.2005 року на ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». Зобов'язано Правобережне об'єднане УПФУ м.Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1, 11.11.1964р.н., до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 02.03.1989 року по 03.02.1994 року на ВАТ «Запорізький арматурний завод», з 06.10.1999 року по 14.05.2000 року, з 15.05.2005 року по 30.08.2005 року на ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». Зобов'язано Правобережне об'єднане УПФУ м.Запоріжжя здійснити ОСОБА_1, 11.11.1964р.н., з 30.05.2017 року перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням в пільговому стажі за Списком №1 періодів роботи з 02.03.1989р. по 03.02.1994 року на ВАТ «Запорізький арматурний завод», з 06.10.1999 року по 14.05.2000 року, з 15.05.2005 року по 30.08.2005 року на ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», з урахуванням фактично виплачених сум. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, 11.11.1964р.н., понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. (а.с. 32-35).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 50-52).

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що про порушення своїх прав дізнався лише після отримання листа відповідача від 29.11.2017 року №418/Р-9 та наступного ж дня звернувся за захистом своїх прав до суду. Крім того, саме після отримання протоколу про призначення пенсії від 22.12.2014 року №9147 та розрахунку стажу до нього дізнався, що відповідачем до його пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди роботи з 02.03.1989 року по 08.07.1995 року та з 06.10.1999 року по 14.05.2000 року, та з 15.05.2005 року по 30.08.2005 року (а.с. 51).

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя.

Як вбачається з матеріалів справи, з 02.03.1989р. по 08.07.1995р. позивач працював плавильником металу та сплавів 5 розряду на плавильній дільниці літейного цеху ВАТ «Запорізький арматурний завод». з 19.06.1997 р. по 05.06.2009 року позивач працював електролізником розплавлених солей в електролізному цеху ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», що підтверджується записами трудової книжки та уточнюючими довідками зазначених підприємств (а.с. 9-13).

Колегією суддів, також встановлено, що з 12.11.2014 року позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список№1) в розмірі 6334,18 грн. з урахуванням стажу роботи за Списком №1 - 17 років 02 місяці 17 днів (а.с. 15).

Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку стажу роботи позивача відповідачем не було зараховано до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 02.03.1989р. по 03.02.1994р. на ВАТ «Запорізький арматурний завод», з 06.10.1999 р. по 14.05.2000р. та з 15.05.2005р. по 30.08.2005р. на ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат».

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Разом з тим, перевіряючи оскаржуване судове рішення в частині щодо вирішення позовних вимог за період з 12.11.2014 року по 29.05.2017 року включно, які були залишені судом першої інстанції без розгляду та які були безпосередньо оскаржені позивачем у апеляційній скарзі, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що початком строку звернення до суду є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено з матеріалів справи, порушення прав позивача в частині не зарахування частини пільгового стажу за періоди роботи з 02.03.1989р. по 03.02.1994р. на ВАТ «Запорізький арматурний завод», з 06.10.1999р. по 14.05.2000р. та з 15.05.2005р. по 30.08.2005р. на ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» відбулося починаючи з 12.11.2014 року (часу призначення пенсії).

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ст.. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-VI пенсія - щомісячна пенсійна виплата, тобто позивач, отримуючи пенсію кожного місяця, зокрема у період з 12.11.2014 року по 29.05.2017 року включно, був обізнаний щодо її розміру.

При цьому, протягом цього часу позивач не був позбавлений можливості звернутися до відповідача із заявою про отримання розрахунку його пенсії чи надання відповідної інформації та дізнатися про причини такого не зарахування.

Разом з тим, до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя із заявою про надання копії усіх документів, які знаходяться в його пенсійній справі позивач звернувся 13.11.2017 року, тобто майже через 3 роки після виникнення спірних правовідносин та обізнаності про їх існування.

Слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Статтею 100 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування, та доданих до неї матеріалів.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у розумінні статті 100 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об'єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Таким чином, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Проте, будь-яких обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивачем не зазначено.

Отже, враховуючи, що позов та додані до нього матеріали не свідчать про поважність причин пропущення встановленого законодавством строку звернення до суду за захистом порушених прав, позивач не скористався належним чином своїм процесуальним правом, апеляційний суд вважає, що на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення були наявними підстави для застосування наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду, передбачених ст. 100 КАС України, за період з 12.11.2014 року по 29.05.2017 року.

Тому висновок суду першої інстанції про залишення позовних вимог за період з 12.11.2014 року по 29.05.2017 рік без розгляду є обгрунтованим.

Доводи позивача не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 12.11.2014 року по 29.05.2017 рік, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в цій частині не вбачається.

Керуючись статтями 243, 311, 316, 321,322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2017 р. по справі № 337/4809/17 (2-а/337/302/2017) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова