Справа № 823/1969/17
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1969/17 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

за участю:

представника позивача Аполонова О.В.,

представника відповідача Радченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «МГК-Черкаси», Головного управління ДФС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 січня 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МГК-Черкаси» до Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «МГК-Черкаси», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 18.09.2017 №; №; №; №.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 січня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з таким рішенням, обидві сторони подали апеляційні скарги, в яких, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати в частині: позивач - щодо відмови в задоволенні позову та задовольнити позовні вимоги повністю, а відповідач - щодо задоволених позовних вимог та повністю відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні представники сторін доводи своєї апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, проти доводів апеляційної скарги свого опонента заперечували

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «МГК-Черкаси» зареєстроване в якості юридичної особи 11.06.2010, перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області за основним видом діяльності «виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій».

За результатами проведеної Головним управління ДФС у Черкаській області планової виїзної документальної перевірки ТОВ «МГК-Черкаси» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017 складено акт від 01.09.2017 № 348/23-00-14-0107/37106104, на підставі якого Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 18.09.2017:

- № форми «Р» про сплату податку на прибуток у сумі 462 531грн., в тому числі за основним платежем - 461 717 грн. та штрафними санкціями 814 грн.;

- № форми «Р» про сплату штрафних санкцій за затримку реєстрації податкових накладних у сумі 19 796,73 грн.;

- № форми «Д» про сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 36 984,85 грн. та штрафних санкцій у розмірі 27 145,51грн., а разом - 64 130,36 грн.;

- № форми «Д», про сплату військового збору у сумі 2644,42грн. та штрафних санкцій у розмірі 1890,49грн., а разом - 4534,91 грн.

В результаті процедури адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Вказані повідомлення-рішення є предметом цього позову, оскільки позивач вважає їх протиправними.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність податкового повідомлення-рішення від 18.09.2017 №, при цьому, щодо інших повідомлень рішень суд прийшов до висновку, що податковим органом виконано обов'язок доказування правомірності прийнятих рішень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, визначено, що прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996 цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Так,методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (далі - ПСБО 16).

Відповідно до п. 6 ПСБО 16, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до пп. 15.4 п.15 ПСБО 16, до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загально виробничого призначення.

В той же час, згідно з п. 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92 (далі - ПСБО 7), витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Відповідно до п. 29 Методичних рекомендацій № 561, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2003 (далі - Методичні рекомендації №561), рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об'єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об'єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат.

Відповідно до п. 30 Методичних рекомендацій №561, витрати на капітальний ремонт об'єктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду.

При цьому, витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені (п.7 ПСБО 16).

Пунктом 28 Методичних рекомендацій № 561 роз'яснено порядок приймання закінчених робіт з ремонту і поліпшення основних засобів. Так, проведені роботи оформлюються актом приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів за формою № 03-2, затвердженою наказом Мінстату України від 29.12.1995 № 352.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «МГК-Черкаси» в перевіряємому періоді проводило капітальний ремонт основних засобів виробничого корпусу.

Так, на підставі наказу по ТОВ «МГК-Черкаси» від 15.01.2015 № 01/1а «Про створення постійно діючої комісії з обстеження технічного стану виробничого корпусу дільниці металообробки» було проведено обстеження стану виробничого корпусу дільниці металообробки на підприємстві.

У зв'язку з виявленими недоліками зазначеного основного засобу та необхідністю його подальшого використання, позивачем прийнято наказ від 20.01.2015 року №03/2 «Про проведення капітального ремонту будівлі виробничого корпусу», яким передбачено (прийнято рішення): проведення капітального ремонту основних засобів - виробничого корпусу для підтримання в придатному для використання стані; роботи по капітальному ремонту будівлі виробничого корпусу здійснити господарським способом в період з 20.01.2015; ведення обліку понесених витрат на проведення ремонту відповідно до пункту 15 П(С)БО 7 «Основні засоби»; по завершенню капітального ремонту оформити акт приймання-здачі за формою №03-2 Наказу МСУ №352 від 29.12.1995.

На підтвердження виконаного капітального ремонту ТОВ «МГК-Черкаси» надано акти списання матеріалів та акт здачі-прийняття робіт від 31.12.2015 на загальну суму без ПДВ 2631611 гривень.

Як установлено судом, характер проведеного ремонту повністю відповідає вимогам п.15 ПСБО 7 та пп.28, 29, 30 Методичних рекомендацій № 561.

Так, проведення капітального ремонту не передбачало підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об'єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, при цьому, понесені позивачем витрати, пов'язані з ремонтом основного засобу, проведеного для підтримання об'єкту у придатному для використання стані та отримання первинно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, при цьому, за результатами ремонтних робіт не відбулось поліпшення об'єкта, зокрема, ні модернізація будівлі виробничого корпусу, ні модифікація, ні добудова, ні дообладнання або реконструкція цього об'єкту, термін корисного використання не збільшився.

Зміст первинних документів не вказує на відповідність ремонтних робіт будівлі виробничого корпусу, ознакам капітальних інвестицій, передбачених п. 31 Методичних рекомендацій №561, зокрема, що відбулось таке поліпшення об'єкта основних засобів, яке відповідає критеріям модернізації, модифікації, добудови, дообладнання або реконструкції цього об'єкту, а проведений ремонт призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкта.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 18.09.2017 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, з акта перевірки вбачається, що підприємством порушено терміни реєстрації податкових накладних в ЄРПН на 15 календарних днів з ПДВ в сумі 20 300грн., від 16 до 30 календарних днів з ПДВ в сумі 88 833,67 грн.

Так, відповідно до пункту 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин), платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України, зокрема, передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

Згідно п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Згідно розрахунку до податкового повідомлення рішення № та податкових накладних вбачається, що підприємством на 28 днів прострочено термін реєстрації податкової накладної від 18.10.2016 №88 на адресу ТОВ «Українські багатогранні опори» із сумою податкових зобов'язань з ПДВ - 10575 грн. (накладну зареєстровано 30.11.2016); на 1 день прострочено термін реєстрації податкової накладної від 01.11.2016 №10 на адресу ТОВ «Українські багатогранні опори» із сумою податкових зобов'язань з ПДВ - 20300 грн. (накладну зареєстровано 17.11.2016); на 19 днів прострочено термін реєстрації податкової накладної від 16.11.2016 №93 на адресу ПП «Ферумбуденерго» із сумою податкових зобов'язань з ПДВ - 612 грн. (накладну зареєстровано 20.12.2016); на 29 днів прострочено термін реєстрації податкової накладної від 17.02.2017 №68 на адресу ТОВ «Хорос» із сумою податкових зобов'язань з ПДВ - 54511 грн. (накладну зареєстровано 14.04.2017); на 29 днів прострочено термін реєстрації податкової накладної від 23.02.2017 №69 на адресу ТОВ «Хорос» із сумою податкових зобов'язань з ПДВ - 23135,67 грн. (накладну зареєстровано 14.04.2017).

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що висновки акта перевірки щодо порушення підприємством термінів реєстрації податкових накладних документально підтверджені, при цьому іншого позивачем не доведено.

Крім того, відповідно до висновків акту, позивачем порушено абз. 2 п. 57.1 ст. 57, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 та п. 176.2 «а» ст. 176, пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 ПК України, в результаті чого занижено ПДФО за грудень 2014 року, липень, серпень 2015 року, березень, червень, вересень, листопад 2016 року, січень, березень 2017 року на загальну суму 36 984,85 грн.

Так, податковим органом встановлено, що ТОВ «МГК-Черкаси», як податковим агентом, не включено до складу оподатковуваного місячного доходу фізичних осіб, доходи у вигляді додаткового блага, а саме: відшкодування витрат фізичних осіб - платників податку, пов'язаних з закордонними відрядженнями.

Відповідно до ст. 14.1.47 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно із ст.14.1.180 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до ст. 163.1 ПК України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Статтею 164.1.2 ПК України встановлено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Статтею 171.1, 171.2 ПК України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Відповідно до положень ст. 57.1 ПК України податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 ПК України, будь-які витрати на відрядження не включаються до оподатковуваного доходу платника податку за наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає.

При цьому, надані позивачем до перевірки та до суду документи з цього питання не підтверджують зв'язок закордонних відряджень працівників із господарською діяльністю підприємства.

Так, наказом ТОВ «МГК-Черкаси» № 06-А від 16.02.2016 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в період з 17.02.2016 по 03.03.2016 відряджено до м. Франкфурт, Німеччина та м. Порто, Португалія компанія «Metalogalva» для обміну досвідом по гарячому цинкуванні та обміну досвідом по експлуатації обладнання - відповідно. При цьому, була збережена заробітна плата, що узгоджується з табелями обліку робочого часу.

Згідно авансових звітів №№ 9,10 від 07.03.2016, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 після завершення відрядження до м. Франкфурт, Німеччина та м. Порто, Португалія, відшкодовано коштів по 23 621,28 грн.

Наказом ТОВ «МГК-Черкаси» № 12-А від 10.07.2015 ОСОБА_7 в період з 13.07.2015 по 17.07.2015 відряджено до Татарстану, м. Набережні Челни, Китайська народна республіка для обміну вирішення виробничих питань з ціллю придбання обладнання. При цьому, була збережена заробітна плата, що узгоджується з табелями обліку робочого часу.

Згідно авансового звіту № 21 від 20.07.2015, ОСОБА_7 після завершення вказаного відрядження відшкодовано коштів на суму 9947,3 грн.

Наказом ТОВ «МГК-Черкаси» № 44-А від 10.03.2017 ОСОБА_8 в період з 13.03.2017 по 17.03.2017 відряджено до м. Ілов-Рієпе, Німеччина для відвідування семінару «Організація і управління підприємства ГЦ». При цьому, була збережена заробітна плата, що узгоджується з табелями обліку робочого часу.

Згідно авансового звіту № б/н від 20.03.2017, ОСОБА_8 після завершення відрядження відшкодовано коштів на суму 5167,50 грн.

Наказом ТОВ «МГК-Черкаси» № 53-А від 24.03.2017 ОСОБА_8 в період з 27.03.2017 по 30.03.2017 відряджено до м. Кельци, Польща для відвідування «міжнародного семінару оцинковувачів». При цьому, була збережена заробітна плата, що узгоджується з табелями обліку робочого часу. Після завершення відрядження їй відшкодовано коштів на суму 3375,50 грн.

Відповідно до наказу ТОВ «МГК-Черкаси» № 13-А від 15.06.2016 ОСОБА_9 в період з 16.06.2016 по 17.06.2016 перебував у відрядженні в м. Свебодзін, Польща для обміну досвідом по гарячому цинкуванню. Згідно авансового звіту № 28 від 17.06.2016 після завершення відрядження йому відшкодовано коштів на суму 2067грн.

Також, у відповідності до наказу ТОВ «МГК-Черкаси» № 14-А від 04.12.2014 ОСОБА_9 в період з 04.12.2014 по 06.12.2014 перебував у відрядженні в м. Мюнхен, Німеччина для вирішення виробничих питань. Згідно авансового звіту № 27 від 07.12.2014 ОСОБА_9 після завершення відрядження відшкодовано коштів на суму 2740,50 грн.

При цьому, матеріали справи не містять документів, що підтверджують зв'язок закордонних відряджень працівників із господарською діяльністю підприємства.

Відповідно до пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.( пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України).

Відповідно до п. 171.1 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно з пп. «а» п. 171.2 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Також, податковим органом встановлено, що ТОВ «МГК-Черкаси» неправомірно включено до складу витрат, послуги проживання в ОКП Готельний комплекс «Дніпро» фізичних осіб, при цьому, на запит ГУ ДФС у Черкаській області про надання інформації щодо персоніфікації фізичних осіб-платників податку, які проживали в ОКП Готельний комплекс «Дніпро» за рахунок ТОВ «МГК - Черкаси» та вартості проживання в розрахунку на особу, товариство письмово відмовило в наданні такої інформації.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до ст. 85.4 ПК України при проведенні перевірок посадові особи (службові) контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 18.09.2017 № є правомірним.

Крім того, відповідно до пп. 16-1 розділу XX ПК України, передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. (пп. 1.2, 1.3 пп. 16-1 розділу XX ПК України).

Згідно пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Таким чином, з огляду на висновок про правомірність податкового повідомлення-рішення від 18.09.2017 №, правильним є висновок суду першої інстанції про заниження позивачем нарахування по військовому збору при виплаті доходів фізичним особам.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 287, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «МГК-Черкаси», Головного управління ДФС у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 16 березня 2018 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Т.Р.Вівдиченко

І.В.Федотов

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Федотов І.В.