Справа № 263/8461/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року справа № 263/8461/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Арабей Т.Г., Василенко Л.А., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2017 року у справі № 263/8461/17 (головуючий І інстанції Музика О.М.), складену в повному обсязі 23 листопада 2017 року в м. Маріуполь Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради (далі - відповідач), в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 22 березня 2017 року № 57.

В обгрунтування вимог позивач посилався на те, що постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2017 року у справі № 263/9093/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, яка виразилася у неприйнятті рішення про видачу спеціального зонального погодження для встановлення металевого гаражу по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1; зобов'язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради упродовж двох місяців прийняти рішення про видачу спеціального зонального погодження.

На порушення вимог ст. ст. 19, 144 Конституції України, без урахування правової позиції суду, викладеній в указаній постанові, без належного обґрунтування відповідач прийняв рішення від 22 березня 2017 року № 57, яким відмовив ОСОБА_1 у видачі спеціального зонального погодження для встановлення металевого гаражу по АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення виконавчого комітету прийняте без належного обґрунтування, без відповідних повноважень та підлягає скасування у судовому порядку.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2017 року у справі № 263/8461/17 позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого визнано неправомірним та скасовано рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 22 березня 2017 року № 57 про відмову у видачі спеціального зонального погодження для встановлення металевого гаражу по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2017 року у справі № 263/9093/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, Маріупольської міської ради, третя особа - Головне управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради, про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, позовні вимоги було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, яка виразилася у неприйняті рішення з питання про видачу спеціального зонального погодження для встановлення металевого гаражу по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 Зобов'язано повноважений орган - Виконавчий комітет Маріупольської міської ради упродовж двох місяців з часу набрання даного рішення суду законної сили, прийняти рішення з питання про видачу спеціального зонального погодження для встановлення металевого гаражу по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 В іншій частині вимог відмовлено (арк.справи 10-11).

Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 22 березня 2017 року № 57 відмовлено у видачі спеціального зонального погодження для встановлення металевого гаражу по АДРЕСА_1 у Центральному районі м. Маріуполя громадянину ОСОБА_1 (арк.справи 8).

Відповідно до статті 16 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 180 Земельного кодексу України зонування є різновидом територіального планування, здійснюється у межах населених пунктів, встановлює вимоги щодо допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок у межах окремих зон. Зонувань здійснюється відповідно до закону.

Правовою основою територіального планування, окрім ЗК України є Закони України «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про Генеральну схему планування території України».

Статтею 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об'єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об'єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: 1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; 2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; 3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; 4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; 5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; 6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; 7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об'єктів.

Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема, функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов'язковими для врахування під час зонування відповідної території.

Перелік зазначених параметрів визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту.

Склад, зміст, порядок розроблення плану зонування території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

За порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

План зонування території затверджується на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання. План зонування території не підлягає експертизі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-ХІІ «Про основи містобудування» до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

Згідно з частиною 2 статті 12 цього Закону до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території; визначення територій для містобудівних потреб; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж населених пунктів відповідно до закону.

Із системного аналізу наведених норм права колегія суддів приходить до висновку, що до компетенції Маріупольської міської ради належить саме затвердження відповідно до законодавства плану зонування території міста Маріуполя, а до повноважень Виконавчого комітету Маріупольської міської ради затвердження детальних планів територій за наявності затверджених у встановленому порядку планів зонування територій.

Рішенням Маріупольської міської ради від 13 липня 2013 року затверджено містобудівну документацію «План зонування території міста Маріуполя».

Вказаним рішенням визначено умови та обмеження використання території міста Маріуполя для містобудівних потреб у межах визначених зон, розглянуто графічні та текстові матеріали містобудівної документації «План зонування території міста Маріуполя», що виконані Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М. Білоконя» (м. Київ).

З огляду на вказане рішення Маріупольської міської ради суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рада у межах наданих їй повноважень, передбачених ч. 1 ст. 12 Закону № 2780-ХІІ затвердила план зонування території м. Маріуполя.

Статтею 14 Закону № 2780-ХІІ передбачено, що виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовив у видачі спеціального зонального погодження, посилаючись, зокрема, на п. 3.2.6 Плану зонування території міста Маріуполя, разом з тим висновок головного управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради від 12 жовтня 2015 року № 06-02-28/1101-02 свідчить про те, що наміри ОСОБА_1 відповідають містобудівній документації та чинному законодавству.

Відповідно до п. 5.2.3 Плану зонування міста Маріуполя зона змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови Ж-3 призначається для розташування багатоквартирних житлових будинків поверховістю від чотирьох до дев'яти поверхів, супутніх об'єктів повсякденного обслуговування, комунальних об'єктів, а також окремих об'єктів загальноміського та районного значення.

Згідно з пп. «а» п. 5.2.3 Плану, допустимі види використання території (земельної ділянки), які потребують спеціальних погоджень, зокрема, тимчасові металеві гаражі (без улаштування оглядової ями).

За змістом пп. 3.2.1-3.2.6 п. 3.2 Плану зонування території міста Маріуполя будівництво об'єктів містобудування, використання нерухомості, інші види землекористування, які віднесені до допустимих видів використання території, потребують спеціального зонального погодження.

Зазначені погодження можуть проводитись на стадії регулювання забудови або на стадії набуття земельних ділянок фізичними та юридичними особами із земель комунальної та державної власності.

Заявка на спеціальне зональне погодження направляється до спеціально уповноваженого органу з питань містобудування та архітектури, до заявки додається: засвідчені в установленому порядку копії документів про право власності (користування) земельною ділянкою; у разі розташування на земельній ділянці об'єктів нерухомого майна додається копії документів про право власності (користування) зазначеними об'єктами нерухомого майна і паспорту БТІ; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з оновленого топографо-геодезичного плану М 1:500 з нанесенням меж земельної ділянки і схеми її забудови з означенням об'єктів, що передбачено збудувати або змінити їх характеристики; фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками передбачуваного об'єкта будівництва і обґрунтованими намірами забудови (у разі намірів капітального будівництва).

Спеціально уповноважений орган з питань містобудування та архітектури повідомляє через місцеві засоби масової інформації про наміри замовника, визначає порядок і строк внесення пропозицій фізичними та юридичними особами і готує висновок щодо можливості надання спеціального зонального погодження із залученням у разі необхідності органів МНС, охорони культурної спадщини, відповідних місцевих підрозділів землевпорядних, санітарних, природоохоронних органів згідно з їх повноваженнями.

Висновок разом з пропозиціями громадськості подається на розгляд виконавчого комітету міської ради, який приймає відповідне рішення про надання спеціального зонального погодження або відмову у його наданні.

Рішення про надання спеціальних зональних погоджень або про відмову у його наданні повинно бути прийняте у термін не пізніше 30 днів з дня подачі відповідної заяви. Виняток становлять ті випадки, коли із замовником існує домовленість про інші терміни або при проведенні громадських слухань.

Відповідно до висновку до проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки Головного управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради від 13 серпня 2015 року № 06-03/100-02 наміри ОСОБА_1 не суперечать затвердженому плану зонування при умові отримання замовником спеціального зонального погодження у порядку, передбаченому п. 3.2 Плану зонування території міста Маріуполя (арк.справи 12).

Згідно з висновком Головного управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради про можливість надання спеціального зонального погодження від 12 жовтня 2015 року № 06-02-28/1101-02, встановлення металевого гаражу допускається при умові дотримання норм ДБН 360-92 і без капітального будівництва (арк.справи 13).

З огляду на зміст положень Плану зонування території міста Маріуполя та наявних висновків, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачем були дотримані вимоги, які вказані у пп. 3.2.2 п. 3.2 Плану, а також на виконання вимог пп. 3.2.3, 3.2.4 п. 3.2 Плану отриманий висновок спеціально уповноваженого органу з питань містобудування та архітектури.

Розділом 6 Плану зонування території міста Маріуполя передбачено планувальні обмеження, де у п. 6.2 передбачені види планувальних обмежень на території міста Маріуполя.

Підпунктом 6.3.20 Плану зонування території міста Маріуполя передбачено, що будівництво, реконструкція, інший порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками багатоквартирних жилих будинків

Згідно з частиною другою статті 13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб.

Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

Приписами статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За змістом статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» основними принципами місцевого самоврядування є: народовладдя; законність; гласність; колегіальність; поєднання місцевих і державних інтересів; виборність; правова, організаційна та матеріально-фінансова самостійність в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітність та відповідальність перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державна підтримка та гарантія місцевого самоврядування; судовий захист прав місцевого самоврядування.

Проводячи аналіз наведених норм матеріального права, а також змісту Плану зонування території міста Маріуполя, слід дійти висновку, що у разі прийняття Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради рішення, з якого може виникати у громадянина право користування земельною ділянкою, то таке рішення повинно ґрунтуватися на засадах рівності сторін, законності, гласності, а у разі винесення рішення про відмову у виникненні права користування, з урахуванням наведених принципів та у будь-якому випадку таке повинно бути вмотивованим, із наведенням правових підстав для відмови.

Оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування таким вимогам не відповідає, оскільки за наявності позитивних висновків про можливість передачі ОСОБА_1 земельної ділянки для встановлення металевого гаражу по АДРЕСА_1 у Центральному районі м. Маріуполя, Виконавчий комітет Маріупольської міської ради, відмовивши у видачі спеціального зонального погодження для встановлення металевого гаражу, формально послався на п. 3.2 Плану зонування території міста Маріуполя, не вказавши наявність для такого правових підстав, не зазначивши мотивів відмови, зокрема, чітких порушень, передбачених у пп. 3.2.2 цього Плану, або обмежень, передбачених розділом 6 цього Плану, з урахуванням зони змішаної багатоповерхової житлової забудови та необхідності, у зв'язку з цим, згоди співвласників багатоквартирних жилих будинків чи без такої.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2017 року у справі № 263/8461/17 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2017 року у справі № 263/8461/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 13 березня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Т.Г. Арабей

Л.А. Василенко