Справа № 2а-14440/12/2070
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2018 року

Київ

справа №2а-14440/12/2070

адміністративне провадження №К/9901/593/18

Верховний Суд у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Харківської області Державної податкової служби

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013

у справі № 2а-14440/12/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр Росія»

до Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Харківської області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Кінотеатр Росія» (далі - позивач, ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Харківської області Державної податкової служби (далі - ДПІ, відповідач), в якому, із врахуванням уточнення позовних вимог, просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.07.2012: № у частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 16982776,00 грн. та від 15.10.2012 № у частині зменшення ПДВ на суму 461458,75 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: скасовані податкові повідомлення-рішення від 19.07.2012: № у частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 16982776,00 грн. та від 15.10.2012 № у частині зменшення ПДВ на суму 461458,75 грн.

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати постанову апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

У відповідності до норм частини 1 ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, збільшення у податковому обліку позивача суми грошового зобов`язання із ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 05.07.2012 № 1180/2220/32438963.

Згідно з цими висновками позивачем порушені норми підпункту 5.3.9 пункту 5.3, ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (Закон № 334/94-ВР), підпункту 7.2.6 пункту 7.2, 7.4.5 пункту 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР), пункту 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України (ПК): завищені валові витрати у податковому обліку за 1-й квартал 2012 року на 18973453,00 грн. - сума відсотків, курсові різниці по відсоткам та кредиту, які сплачувались за кредитним договором, які включались до складу валових витрат за період із 2-го кварталу 2008 року по 1-й квартал 2011 року (рядок 05.2 податкових декларацій) та у подальшому були перенесені до рядку 06.5 у податкових деклараціях за період із 2-го кварталу 2011 року по 1-й квартал 2012 року. Крім того, позивачем було завищено податковий кредит за листопад 2010 року на 564681,00 грн., сформованого за податковими накладними, виписаними ТОВ «Центробуд» та ПП «Техно-стіл», дати виписки яких не відповідають податковому періоду, в яких вони були відображені у податковому обліку та доказів невикористання яких у попередніх періодах не надано. У результаті цих порушень позивачем завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 18973453,00 грн. у податковому обліку за 1-й квартал, 2-4 квартал 2011 року, 1-й квартал 2012 року; занижено об'єкт оподаткування з податку на прибуток на 916900,00 грн. за 1-й квартал 2012 року та занижено податок на прибуток на 192549,00 грн.; завищено податковий кредит за листопад 2010 року на 564681,00 грн.

За наслідками перевірки та адміністративного оскарження ДПІ стосовно позивача прийняті податкові повідомлення-рішення: від 19.07.2012: № про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 1-й квартал 2012 року на 18056554,00 грн. (оскаржується у частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 16982776,00 грн.); від 15.10.2012 № про збільшення грошового зобов'язання із ПДВ на 369167,00 грн. за основним платежем та на 92291,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

У судовому процесі встановлено, що позивачем було включено до складу валових витрат (витрат) податкових декларацій із податку на прибуток за 2-й квартал 2011 року - 1-й квартал 2012 року від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у попередніх податкових періодах, а саме: 2-й квартал 2008 року - 1-й квартал 2011 року. Суми від'ємного значення виникли у зв'язку із включенням до складу валових витрат оплати процентів за кредитним договором від 28.07.2005 № 79/005, укладеним із ВАТ «Мегабанк» на відкриття кредитної лінії у сумі 2999313,28 дол. США. Кредитні кошти були використані позивачем для ремонту та відновлення нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект 50 річчя ВЛКСМ, 54 та рефінансування заборгованості за кредитом.

Зменшуючи суми від'ємного значення за 1-й квартал 2012 року ДПІ посилалась на те, що позивач у відповідності до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах» мав віднести суми від'ємного значення до складу собівартості цього нерухомого майна (кваліфікаційного активу), а не до складу валових витрат.

Підпунктом 5.3.2 пункту 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР встановлено, що не включаються до складу валових витрат витрати на: придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону.

У відповідності до підпункту 5.5.1 пункту 5.5 цієї статті до складу валових витрат відносяться будь-які витрати, пов'язані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у зв'язку з веденням господарської діяльності платника податку.

Застосовуючи вказані правові норми, апеляційний суд, на відміну від суду першої інстанції, зробив обґрунтований висновок, що сплата процентів за кредитом помилково була прирівняна ДПІ із витратами на поліпшення основних фондів, оскільки безпосередньо пов'язана із залученням кредитних коштів. Такий висновок апеляційного суду відповідає правильному змісту правового регулювання вищенаведених норм.

Правильними є висновки апеляційного суду у частині правомірності віднесення позивачем до податкової звітності за 2-й квартал 2011 року - 1-й квартал 2012 року сум від'ємного значення, яке виникло у період з 2-го кварталу 2008 року - 1-й квартал 2011 року.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 1 розділу ХІХ «Прикінцеві положення» ПК України розділ ІІІ цього Кодексу «Податок на прибуток підприємств» набирає чинності з 01.04.2011.

Абзац перший пункту 1 підрозділу 4 «Особливості справляння податку на прибуток підприємств» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК також встановлює, що розділ III цього Кодексу застосовується під час розрахунків з бюджетом, починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено цим підрозділом.

За змістом цих норм, норми ПК не застосовується до визначення доходів і витрат, що отримані і проведені до 01.04.2011. Цей Кодекс не застосовується і до розрахунку об'єкта оподаткування у І кварталі 2011 року. Про це свідчить зміст пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК, у першому абзаці якого йдеться тільки про правовий режим від'ємного значення об'єкта оподаткування за підсумками І кварталу 2011 року. Тобто, розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками І кварталу 2011 року здійснюється за нормами Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (Закон № 334/94-ВР), який втрачає чинність з 01.04.2011 (підпункт 2 пункту 2 розділу ХІХ «Прикінцеві положення» ПК), тоді як в абзаці другому пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ ПК йдеться про розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого кварталу, наступних податкових періодів, який здійснюється за ПК.

Відповідно до пункту 6.1 ст. 6 Закону № 334/94-ВР якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

При цьому пунктом 22.4 ст. 22 цього ж Закону визначено, що у 2010 році у складі валових витрат платника податку враховується 20 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 1 січня 2010 року.

У 2011 році сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом.

Суди попередніх інстанцій, встановивши у судовому процесі обставини щодо декларування позивачем у рядку 04.9 декларації за 2010 рік 20 % від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2009 рік, та у декларації за 1-й квартал 2011 рік залишкових 80% від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2009 рік та 100 % від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2010 рік, зробили правильний висновок про правомірність таких дій позивача.

При цьому, за змістом вказаних норм, розрахунок об'єкта оподаткування за 1-й квартал 2011 року здійснюється з врахування доходів і витрат цього кварталу з врахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2010 рік, яке підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу 2011 року без обмежень.

Відповідно до пункту 150.1 ст. 150 ПК якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Пунктом 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК встановлено, що пункт 150.1 статті 150 Кодексу застосовується у 2011 році з урахуванням того, що якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Таким чином, витрати ІІ кварталу 2011 року визначаються з врахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування за І квартал 2011 року, яке, у свою чергу, визначається з урахуванням у складі валових витрат І кварталу 2011 року від'ємного значення об'єкта оподаткування, що утворилося за підсумками 2010 року.

Правильними є також висновки апеляційного суду при застосуванні норм підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.5.1, пункту 7.5 ст.7 Закону № 168/97-ВР, зокрема, що право платника податків відносити до складу податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними, виписаними в інших податкових періодах, ніж відбулись господарські операції, за наслідками виконання яких вони були виписані, обмежується тільки строком давності, визначеним підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 05.12.2011 у справі за позовом ТОВ «Акцент буд» до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено у судовому процесі, позивач включив до складу податкового кредиту у податковому обліку за лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, листопад, грудень 2009 року, січень, березень, квітень 2010 року суми ПДВ за податковими накладними, виписаними ТОВ «Центробуд», ПП «Техно-стіл», дати виписки яких припадають на інші податкові звітні періоди (у межах строку давності, встановленого ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»), та при відсутності звернення позивача до податкового органу зі скаргою стосовно не видачі постачальниками податкових накладних. Фактичне виконання операцій з поставки товарів (послуг) постачальниками позивачу, як і сплата останнім сум ПДВ у їх вартості ДПІ не оспорюється.

Доводи, наведені ДПІ у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу норм частини 1 ст. 341 КАС України, якими касаційний перегляд судом касаційної інстанції судових рішень обмежено доводами та вимогами касаційної скарги, оскаржувані судові рішення у частині відмови у задоволенні позову не підлягають перегляду.

Відповідно до частини 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 344, 349 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Харківської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013 у справі № 2а-14440/12/2070 залишити без змін.

Постанова законної сили з моменту її постановлення, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко