Справа № 805/1061/18-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20 березня 2018 р. Справа №805/1061/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., розглянувши адміністративний позов Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС,

до відповідача: Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селидове

про: надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу Державного підприємства “Селидіввугілля” за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного підприємства “Селидіввугілля” про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу Державного підприємства “Селидіввугілля” за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по справі.

У зв'язку з тим, що позовна заява була подана без дотримання вимог статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року позовна заява була залишена без руху.

Зазначеною ухвалою позивачу був встановлений десятиденний строк з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом визначення з позовними вимогами, відповідно до яких необхідно визначити суму податкового боргу, на яку необхідно надати дозвіл на погашення боргу за рахунок майна ДП “Селидіввугілля”, за рахунок якого саме майна та відповідно до яких актів опису майна, докази про сплату судового збору належного зразка та у належному розмірі, привести позовну заяву у відповідність до вимог чинного законодавства.

На адресу суду від Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби надійшло докази на усунення недоліків ухвали суду, а саме надано суду клопотання відповідно до якого позивач просив суд продовжити строк для сплати судового збору за подання позовної заяви, та виклав пункт 2 позовних вимог в наступній редакції: Задовольнити позовну заяву Офісу великих платників ДФС в особі Дніпропетровського управління про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу Державного підприємства «Селидіввугілля» у розмірі 676532621,67 грн. за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі та майна, що у подальшому буде описано у податкову заставу.

Ознайомившись з вищезазначеним клопотання представника позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до ухвали суду від 19 лютого 2018 року позивача було зобов’язано сплати судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також зазначено про необхідність визначення з сумою податкового боргу, на яку необхідно надати дозвіл на погашення боргу за рахунок майна ДП «Селидіввугілля».

Так, згідно клопотання представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги Офісу великих платників ДФС в особі Дніпропетровського управління про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу Державного підприємства «Селидіввугілля» у розмірі 676532621,67 грн. за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі та майна, що у подальшому буде описано у податкову заставу.

Отже, суд зазначає з огляду на вищевикладене позивачу за подання даного адміністративного позову з вимогою майнового характеру, оскільки приймаючи рішення за результатами розгляду даної справи може привести до збільшення або зменшення майнового стану позивача, необхідно було сплати судовий збір у розмірі 616700 грн.

Суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів сплати судового збору в розмірі 616700 грн. за звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Однак, у наданому суду клопотання позивач просив суд продовжити строк для сплати судового збору за подання позовної заяви, в обґрунтування зазначеного клопотання позивач посилається на те, що відповідно до вимог чинного законодавства суд враховуючи майновий стан сторін, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити їх від сплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат.

Позивач зазначає, що у зв’язку з отриманням листа від Офісу великих платників податків ДФС України від 26 жовтня 2016 року № 6251/7/28-10/05-34 про припинення від 31 жовтня 2016 року проведення будь – яких платіжних доручень через органи казначейської служби та вилучення всіх не проведених платіжних доручень з органів казначейської служби – відповідно на сьогоднішній день Дніпропетровське ОВПП ДВС не має можливості сплатити судовий збір у розмірі 1762 грн. Сплату судового збору здійснює безпосередньо офіс великих платників податків ДФС. Крім того, суд зазначає, що у довідній записці від 09 лютого 2018 року за № 8392/28-10-46-05-31 Дніпропетровське управління ОВПП ДФС звернулося до Офісу великих платників податків ДФС з проханням про сплату судового збору. Проте, станом на 06 березня 2018 року від Офісу великих платників податків ДФС не надходив оригінал платіжного доручення про сплату судового збору. Також, Офіс великих платників податків ДФС повідомив Дніпропетровське управління ОВПП ДФС, що відповідно до листів Управління державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва від 06 лютого 20118 року за № 05-17/143, № 05-17/144 та № 05-17/147 операції з бюджетними коштами за всіма рахунками Офісу великих платників податків ДФС через здійснення безспірного списання коштів за рішеннями суду, що набрали законної сили. Позивач зазначає, що надання строку в ухвалі суду від 19 лютого 2018 року для усунення недоліків недостатній для вжиття всіх можливих заходів з боку Дніпропетровського управління ОВПП ДФС щодо отримання необхідного оригіналу платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору.

Враховуючи викладене, позивач просив суд вважати поважною причину несплати судового збору за подання зазначеної позовної заяви.

Однак, суд не погоджується з викладеними обставини та зазначає про відсутність обставин для продовження строку для сплати судового збору.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Приписами частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Разом з тим, положення наведених статей процесуального закону надають суду певні можливості для зменшення тягаря судових витрат за своїм розсудом у кожній конкретній ситуації, тоді як Закон України "Про судовий збір" у певних категоріях справ/певної категорії населення безальтернативно звільняє від обов'язку сплачувати судовий збір, серед яких органи доходів і зборів відсутні (стаття 5 цього Закону).

Отже у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про судовий збір» Офіс великих платників податків ДФС не є особою, які необхідно звільнити від сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у справі.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

ДФС та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.

Зазначена правова позиція викладена у рішеннях Верховного Суду від 09 січня 2018 року у справі № 804/7090/16 (К/9901/3886/17), від 16 січня 2018 року у справі № 523/7118/17 (К/9901/3862/17), від 15 січня 2018 року у справі № 750/8285/17 (К/9901/3620/18).

Також в клопотанні позивача про продовження процесуального строку для сплати судового збору за подання даного адміністративного позову позивач не зазначає конкретно на який строк просить суд продовжити строку для сплати судового збору.

Станом на 20 березня 2018 року позивачем в повному обсязі не усунені недоліки визначені ухвалою про залишення позовної заяви без руху.

Згідно підпункту 1 пункту 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задовленні клопотання представника позивача про пновлення строку для сплати судового збору за подання позовної заяви - відмовити.

2. Повернути позовну заяву Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС до Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селидове про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу Державного підприємства “Селидіввугілля” за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі, яку було залишено без руху.

3. Повернення позовної заяви не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

5. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

6. Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Олішевська B.В.