Справа № 826/18105/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 березня 2018 року № 826/18105/16

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі головуючого судді Смолія І.В., суддів Чудак О.М., Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві, Кабінету Міністрів України

третя особа Міністерство фінансів України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» (надалі також - позивач) до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві (надалі також - відповідач - 1), Кабінету Міністрів України (надалі також - відповідач - 2), третя особа Міністерство фінансів України (надалі також - третя особа) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові.

Відповідачі проти позову заперечували та просили суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі з огляду на те, що позов не ґрунтується на нормах права, а останні діяли в межах і у спосіб визначені законом.

В судовому засіданні відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (чинного до 15.12.2017) ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив.

22.12.2015 між ТОВ «Нікея-ЛТД» та ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві укладено договір про визнання електронних документів та в подальшому переукладений за № та є чинним на момент подання звітності, а саме 14.04.2016.

14.04.2016 до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві, представником ТОВ «Нікея-ЛТД» подано декларацію з податку на додану вартість з додатками 2, 3, 4, 5 за звітний період березень 2016 року на паперових носіях.

Листом від 19.04.2016 №15925/10/26-55-08-05, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві, повідомило ТОВ «Нікея-ЛТД» про відмову у прийнятті декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року та запропоновано подати повторно зазначений звіт у спосіб, передбачений п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України.

Позивач вважає такі дії відповідача щодо не прийняття звітності в паперовому вигляді протиправними ,оскільки позивач має право подавати звітність в порядку п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України.

Також, позивачем наголошено на тому, що Кабінетом Міністрів України протиправно не прийнято нормативного акта щодо скасування наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21.

В контексті викладеного, суд зазначає наступне.

01.01.2015 набрав чинності Закон України №71-VIIІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесено до Податкового кодексу України зміни, зокрема, введено систему електронного адміністрування податку на додану вартість та внесено зміни до Кодексу, зокрема, у частині подання звітності з податку на додану вартість та реєстрації податкових накладних.

Відповідно до абз.2 п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України, з урахуванням внесених змін, податкова звітність з податку на додану вартість подається до контролюючого органу всіма платниками в електронній формі з дотриманням умови реєстрації електронного підпису підзвітних осіб порядку, визначеному законодавством.

Процедура подання податкової звітності засобами електронного зв'язку в електронній формі до контролюючого органу регулюється Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрацій України від 10.04.2008 №233, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 №320/15011.

Листом ДФС України від 19.01.2015 №1403/7/99-99-19-03-01-17, розмішеним на офіційному сайті ДФС України, надано роз'яснення щодо подання звітів з ПДВ, а саме: починаючи з першого звітного періоду 2015 року (січень/І квартал), податкова звітність з ПДВ подається до контролюючого органу всіма платниками податку виключно в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Наказом Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за №137/28267 затверджено форми податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної.

Пунктом 2 Розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджений Міністерством фінансів України №21 від 28.01.2016, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289, передбачено, що декларація та додатки до неї, а також інша податкова звітність з податку на додану вартість, зазначена у п.8 розділу І цього Порядку, подаються до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, подається в електронній формі всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітній осіб у порядку, визначену законодавством.

Відповідно до п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України (в редакції чинній на день подання звітності позивачем), податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України (в редакції чинній на день подання звітності позивачем), платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Безпосередньо податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.113, ст.116 Конституції України, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, забезпечує виконання Конституції і законів України, актів Президента України, здійснює внутрішню політику держави, вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечує проведення фінансової політики, політики у сфері соціального захисту, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України.

Статтею 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що до основних повноважень Кабінету Міністрів України, серед іншого, відноситься забезпечення здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України, проводить фінансову, цінову ,інвестиційну та податкову політику, політику у сфері праці та зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування, розробляє і здійснює загальнодержавні програми економічного, науково-технічного соціального і культурного розвитку України.

Частиною 1 ст.117 Конституції України та ст.49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своє компетенції видає постанови, які є обов'язковими до виконання.

Відповідно до параграфу 4 Регламенту Кабінету Міністрів України, розгляд проектів актів на засіданнях Кабінету Міністрів здійснюється відповідно до щоквартальних планів-графіків, які готуються з урахуванням строків, установлених Програмою діяльності Кабінету Міністрів, концепціями реалізації державної політики у відповідних сферах, законами України, міжнародно-правовими зобов'язаннями України, актами Президента України та постановами Верховної Ради, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів та дорученнями Прем'єр-міністра України, а також з урахуванням строків, запропонованих міністерствами для внесення на розгляд Кабінету Міністрів проектів актів, що розробляється ними в ініціативному порядку.

Згідно параграфів 7,8 Регламенту, на своїх засіданнях Кабінету Міністрів розглядає зокрема, законодавчі ініціативи Кабінету Міністрів. Пропозиції, підготовлені членами Кабінету Міністрів для розгляду на його засіданні, з питань, що належить до компетенції інших членів Кабінету Міністрів, вносяться до Кабінету Міністрів лише після спеціального опрацювання та узгодження зазначених пропозицій.

Відповідно до параграфів 32, 33 Регламенту, проекти актів Кабінету Міністрів готуються на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів, доручень Прем'єр-міністра, а також за ініціативою членів Кабінету Міністрів, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій з дотриманням вимог цього Регламенту.

Розробниками проектів актів Кабінету Міністрів є міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації відповідно до своєї компетенції.

Пунктами 2 Положення «Про Міністерство фінансів України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №375, Мінфін у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно п.4 Положення розробляє проекти законів та інших нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції.

Накази Мінфіну, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" (п. 8 Положення).

Мінфін очолює Міністр, який призначається на посаду за поданням Прем'єр-міністра України і звільняється з посади Верховною Радою України (п.9 Положення) .

Пунктом 10 даного Положення, Міністр спрямовує та координує діяльність визначених Кабінетом Міністрів України центральних органів виконавчої влади, зокрема: положення погоджує та подає на розгляд Кабінету Міністрів України розроблені центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, проекти законів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України; видає обов'язкові до виконання центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, накази та доручення з питань, що належать до сфери їх діяльності; порушує перед Кабінетом Міністрів України питання щодо скасування актів центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, повністю чи в окремій частині.

Отже, законодавством закріплена процедура прийняття рішень Кабінетом Міністрів під час засідання Уряду. Тобто, для прийняття відповідного рішення, необхідна законодавча ініціатива одного з членів засідання Уряду (Міністерства).

Крім того, відповідно до п.201.15 ст.201 розділу V Податкового кодексу України та Положення про Міністерства фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №375, Міністерством фінансів прийнято наказ від 28.01.2016№21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість».

Зазначеним Наказам затверджено форму податкової декларації з податку на додану вартість; форму уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок; форму розрахунку податкових зобов'язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України; Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість.

Отже, норми п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України та п.2 розд.ІІІ Порядку встановлюють інші, спеціальні вимоги щодо подачі податкової декларації з податку на додану вартість, яка має бути подана виключно в електронній формі.

В даному випадку норма п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України не застосовується, а можливість подання звітності в паперовому вигляді у платника податку відсутня.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи, надані сторонами докази та пояснення, суд дійшов висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На думку суду, позивачем не доведено протиправності оскаржуваного рішення, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 5- 11, 19, 72- 77, 90, 139, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Головуючий суддя І.В. Смолій

Судді О.М. Чудак

Ю.Т. Шрамко

Повний текст рішення складено 13.03.2018.