Справа № 800/152/17
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2018 Київ П/9901/14/18 800/152/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - О. В. Білоуса, Бевзенка В.М., Шарапи В.М., Смоковича М.І.

за участю:

секретаря судового засідання: Носенко Л.

представника відповідача - Склярук Ю.В.

представника третьої особи - Карлаша Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Вища кваліфікаційна комісія суддів України, про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити дії,-

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 20 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Вищого адміністративного суду України з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя, у якому просила:

1.1. визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 23 березня 2017 року №596/0/15-17 в частині звільнення її з посади судді Луганського окружного адміністративного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

1.2. визнати протиправним та скасувати ухвалу Вищої ради правосуддя від 30 березня 2017 року №662/0/15-17 про залишення без розгляду заяви позивача від 13 листопада 2014 року про звільнення з посади за власним бажанням.

1.3. змінити формулювання підстав звільнення позивача з «відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», як зазначено в рішенні Вищої ради правосуддя від 23 березня 2017 року №596/0/15-17, на звільнення з посади судді Луганського окружного адміністративного суду «відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України, за власним бажанням, згідно з заявою від 13 листопада 2014 року».

2. Позовна заява мотивована тим, що 13 листопада 2014 року вона у встановленому порядку подала до Вищої Ради Юстиції України заяву про звільнення з посади судді Луганського окружного адміністративного суду. Проте, Вища Рада Юстиції України допустила бездіяльність щодо не розгляду протягом тривалого часу даної заяви, а, натомість, звернулася до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України із заявою щодо проведення перевірки на предмет наявність в діях ОСОБА_3 дисциплінарного правопорушення. Крім того, в оскаржуваному рішенні Вищої ради правосуддя не вказано, що саме у зазначених діях є істотним дисциплінарним проступком та свідчить про свідоме нехтування нею обов'язками судді.

У позовній заяві ОСОБА_3 заявила клопотання про розгляд справи без її участі. Позов просила задовольнити.

3. Відповідач - Вища рада правосуддя заперечила проти позову, зазначивши, що оскаржуване рішення Вищої ради правосуддя від 23 березня 2017 року прийнято з дотримання всіх приписів законодавства, повноважним складом Ради, підписане всіма її членами, які брали участь у його ухваленні та із зазначенням мотивів прийняття саме такого рішення.

4. Представник Вищої кваліфікаційної комісія суддів України надав пояснення по суті позовних вимог, у яких, заперечуючи проти позову, зазначив, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України за результатами розгляду дисциплінарної скарги на дії судді ОСОБА_3. дійшла висновку про наявність підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності та застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді подання про звільнення з посади.

Розглянувши вищезазначене подання, Вища рада правосуддя дійшла висновку про необхідність застосування щодо позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посад за вчинення істотного дисциплінарного проступку.

Вищезазначене рішення ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх обставин у справі, є таким, що прийняте із дотриманням порядку, встановленого Законом України № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», а застосоване дисциплінарне стягнення є пропорційним та таким,що відповідає Закону України № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року. Відтак, підстав для його скасування немає.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Указом Президента України від 24.07.2008 року № 667/2008 ОСОБА_3 призначено суддею Луганського окружного адміністративного суду.

6. Указом Президента України від 12 листопада 2014 року №866/2014 та постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року №595 у зв'язку із проведення антитерористичної операції змінено місцезнаходження Луганського окружного адміністративного суду, який переміщено до міста Сєвєродонецька Луганської області.

7. 13 листопада 2014 року позивач звернулася до Вищої ради юстиції України із заявою про звільнення з посади судді Луганського окружного адміністративного суду.

8. 6 серпня 2015 року Вища рада юстиції прийняла рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення позивача з посади судді.

9. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 28 вересня 2016 року №1776/дп-16 відкрито дисциплінарні справи щодо суддів Луганського окружного адміністративного суду, в тому числі, щодо позивача, за ознаками дисциплінарного проступку, наслідком якого може бути притягнення до відповідальності з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.97 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя).

10. 26 жовтня 2015 року листом Голови Верховної Ради України на вимоги Вищої ради юстиції було повернуто матеріали щодо звільнення судді ОСОБА_3.

11. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 11 січня 2017 року вирішено притягнути ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді подання про звільнення з посади судді.

12. Рішенням Вищої ради правосуддя від 23 березня 2017 року № 596/0/15-17 задоволено подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про звільнення з посади судді Луганського окружного адміністративного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

13. Даним рішенням встановлено, що Указом Президента України від 12 листопада 2014 року № 866/2014 та постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595 у зв'язку із проведенням антитерористичної операції змінено місцезнаходження Луганського окружного адміністративного суду, який переміщено до міста Сєвєродонецька Луганської області.

14. Відповідно до повідомлень голови Луганського окружного адміністративного суду наказом в.о. голови суду № 36/С-од було відновлено роботу Луганського окружного адміністративного суду з 17 листопада 2014 року.

15. Згідно із зазначеним наказом суддям та працівникам апарату суду необхідно було прибути до міста Сєвєродонецька та приступити до роботи у строк до 20 листопада 2014 року.

16.Усім суддям було направлено смс-повідомлення про необхідність явки 19 листопада 2014 року до міста Сєвєродонецька на збори суддів.

17. Проте зазначені судді не надали заяви, що підтверджують згоду на переїзд до нового місця розташування Луганського окружного адміністративного суду, та з листопада 2014 року до цього часу не приступили до виконання своїх службових обов'язків, до нового місця розташування суду не переїхали, правосуддя не здійснюють.

18. На підтвердження вказаних відомостей головою Луганського окружного адміністративного суду надано копії актів про відсутність суддів на робочому місці та копії табелів обліку використання робочого часу суддями цього суду.

19.Крім того, головою Луганського окружного адміністративного суду повідомлено про те, що вказані судді не подали відповідні заяви у строк, визначений пунктом 9 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563.

20.Про вказане головою Луганського окружного адміністративного суду було повідомлено Міністерство юстиції України.

21.Встановлені під час перевірки обставини свідчать про неналежну поведінку вказаних суддів, а також дають підстави вважати, що ними вчинено дії, які порочать звання судді та підривають авторитет правосуддя.

22.Як вбачається з матеріалів перевірки, вказані судді до цього часу не приступили до виконання своїх службових обов'язків, не повідомили про місце свого перебування та причини відсутності на робочому місці.

23.Встановлені Комісією факти підтверджують, що дії вказаних суддів підривають авторитет правосуддя, порочать звання судді та є істотним дисциплінарним проступком, що несумісний зі статусом судді, а також свідчать про свідоме нехтування суддями Луганського окружного адміністративного суду (в тому числі ОСОБА_3.) обов'язками судді, порушення морально-етичних принципів поведінки судді та вчинення ними дій, що порочать звання судді.

24. Зважаючи на зазначене, Вища рада правосуддя дійшла висновку про наявність підстав, встановлених пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України та 3 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ для звільнення судді із займаної посади.

25. Ухвалою від 30 березня 2017 року №662/0/15-17 залишено без розгляду заяву ОСОБА_3 від 13 листопада 2014 року про звільнення з посади за власним бажанням.

26. Залишаючи заяву позивача без розгляду, відповідач обґрунтував це вимогами пункту 15.7 Регламенту Вищої ради правосуддя, відповідно до якого заява залишається без розгляду у випадку, коли на момент прийняття рішення по даній заяві суддя звільнений або його повноваження припинені.

27.Вважаючи такі рішення відповідача незаконними та необґрунтованими, позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

28. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 травня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

29. Верховний Суд ухвалою від 5 січня 2018 року на підставі пункту 5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року ) прийняв до провадження справу № П/800/152/17 за позовом ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя, третя особа - Вища кваліфікаційна комісія суддів України (далі - Комісія), про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити дії та, у відповідності до ст.262 КАС України ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного провадження.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

30. Конституція України.

30.1 Стаття 1. Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права.

30.2 Стаття 8. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі й мають відповідати їй.

30.3 Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

30.4 Стаття 126. Підставами для звільнення судді є:

1) неспроможність виконувати повноваження за станом здоров'я;

2) порушення суддею вимог щодо несумісності;

3) вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді;

4) подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням;

5) незгода на переведення до іншого суду у разі ліквідації чи реорганізації суду, в якому суддя обіймає посаду;

6) порушення обов'язку підтвердити законність джерела походження майна.

30.5. Пункт 4 частини 1 статті 131. В Україні діє Вища рада правосуддя, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

31. Кодекс адміністративного судочинства України.

31.1 Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

32. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року.

32.1 Стаття 112. суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України, до яких відносяться:

1) неспроможність виконувати повноваження за станом здоров'я;

2) порушення суддею вимог щодо несумісності;

3) вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді;

4) подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням;

5) незгода на переведення до іншого суду у разі ліквідації чи реорганізації суду, в якому суддя обіймає посаду;

6) порушення обов'язку підтвердити законність джерела походження майна.

32.2 Стаття 116. Суддя здійснює свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення.

32.3 Пункт 3 частини1 статті 106. Суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з підстав допущення ним поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема, в питаннях моралі, чесності, непідкупності, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.

32.4 Пункт 1 частини 8 статті 109. Дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується у разі: вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

32.5 Пункт 1 частини 9 статті 109. Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтування обов'язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який з таких фактів: суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.

33. Закон України «Про Вищу раду правосуддя».

33.1 Стаття 1. Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

33.2 Частина 1 статті 3. Вища рада правосуддя ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

33.3 Стаття 26. Вища рада правосуддя діє у пленарному складі, якщо інше не встановлено цим Законом.

33.4 Стаття 34. Рішення Вищої ради правосуддя ухвалюється більшістю членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні Вищої ради правосуддя, якщо інше не визначено цим Законом.

Рішення Вищої ради правосуддя, її органів ухвалюється у спеціальному приміщенні (нарадчій кімнаті), бути присутніми у якому іншим особам, крім членів Вищої ради правосуддя, які мають право голосу при ухваленні рішення, забороняється.

Рішення Вищої ради правосуддя, її органів ухвалюється відкритим голосуванням, якщо інше не визначено цим Законом.

33.5 Стаття 56. Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

34. Регламент Вищої ради правосуддя, затверджений рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року №52/0/15-17 (в редакції, чинній на дату затвердження).

34.1 Пункт 5.1 Глави 5. Формою роботи Ради є засідання у пленарному складі.

34.2. Пункт 9.2 Глави 9. Рішення ухвалюється більшістю членів Ради, які беруть участь у засіданні Ради у пленарному складі чи її органу, якщо інше не визначено Законом.

34.3 Пункту 15.7. Якщо на момент розгляду питання про звільнення судді Радою, суддя звільнений з посади або його повноваження припинені, заява (висновок, подання) залишається без розгляду.

35. Висновок №18 (2015) Консультативної ради європейських суддів «Позиція судової влади та її відносини з іншими гілками державної влади в умовах сучасної демократії».

35.1 Пункт 33. Судді повинні поводитися доброчесно як під час виконання своїх функцій, так і в особистому житті, відповідати за свою поведінку, якщо це входить до загальноприйнятих норм.

36. Рекомендації СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухвалена 17.11.2010 року

36.1 Розділ VIII «Етика суддів». Судді у своїй діяльності повинні керуватися етичними принципами професійної поведінки. Ці принципи можуть містити не лише обов'язки, щодо яких може бути ініційоване дисциплінарне провадження, а й пропонувати правила для суддів щодо їхньої поведінки. Ці принципи мають бути закладені в кодексах етики суддів, які підвищують довіру громадськості до суддів та судової влади. Судді повинні відігравати провідну роль у розробленні таких кодексів. Судді повинні мати можливість отримати пораду щодо дотримання етики суддів в органі судової влади.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

37. Посилання позивача порушення відповідачем порядку прийняття рішення про її звільнення із посади судді, оскільки таке рішення приймалося лічені хвилини, суд не бере до уваги, оскільки аналізуючи матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Вищої ради правосуддя від 23 березня 2017 року №596/0/15-17 в частині звільнення ОСОБА_3 з посади судді Луганського окружного адміністративного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України прийняте із урахуванням норм статей 34, 56 Закону України «Про вищу раду правосуддя» , у відповідності до Регламенту Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року №52/0/15-17 та у межах повноважень, наданих відповідачеві статтями 3, 56 Закону України «Про вищу раду правосуддя» та статей 126, 131 Конституції України.

38. Судом встановлено, що на засіданні Ради 23 березня 2017 року були присутніми 17 її членів, 16 з яких проголосували за звільнення позивача з посади судді.

Тобто спірне рішення відповідача від 23 березня 2017 року №596/0/15-17 ухвалено повноважним складом, підписано усіма членами, які брали участь в його ухваленні, містить мотиви його прийняття та визначені законом підстави для звільнення позивача з посади судді.

Крім того, через відсутність поштового зв'язку з тимчасово окупованою територією (місто Луганськ) позивач був повідомлений про дату та час засідання ВРП в порядку частини шостої статті 30 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті ВРП.

Наведене свідчить про відсутність протиправності в діях Вищої ради правосуддя в частині прийняття рішення від 23 березня 2017 року №596/0/15-17 про звільнення позивача з посади судді Луганського окружного адміністративного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

39. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що не заперечує факту тривалої відсутності на роботі, проте, вказує на поважність причин цієї відсутності.

Зокрема, зазначає, що 13 листопада 2014 року вона звернулася до Вищої ради юстиції України із заявою про звільнення з посади судді Луганського окружного адміністративного суду, оскільки не мала бажання та можливості продовжувати свою роботу за новим місцем знаходження Луганського окружного адміністративного суду. Проте, вказана заява розглянута не була.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що питання довіри до судової системи стає ще більш важливим з огляду на зростання глобалізації спорів і широке поширення судових рішень. У державі, яка керується принципом верховенства права, громадськість має право сподіватись на утвердження загальних принципів, що є сумісними з поняттям справедливого суду та гарантують фундаментальні права. Порушення, так само, як і дотримання правил суддівської етики можуть впливати на рівень довіри як у бік збільшення (підвищення) так і у бік зменшення (зниження).

Обов'язки суддів містять як урегульовані правовими нормами вимоги щодо необхідної поведінки судді (юридичні обов'язки), так і вимоги, що мають характер моральних та обумовлюються вимогами професійного обов'язку судді. Невиконання або неналежна реалізація суддею обов'язків може призвести до істотних змін у його правовому становищі, навіть до втрати статусу носія судової влади.

Нормами частини четвертої статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №№1402-VIII встановлений обов'язок судді здійснювати свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення. Аналогічна норма була закріплена у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 7 липня 2010 року, чинному на момент подання позивачем заяви про звільнення з посади за власним бажанням.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що обов'язок судді здійснювати свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення є його професійним обов'язком, а тому досить тривала відстуність судді на займаній посаді без поважної причини правомірно розцінене відповідачем як грубе нехтування своїми обов'язками, що є несумісним зі статусом судді.

40. Крім того, судом встановлено та не заперечується позивачем, що нею не подано заяву про проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», що ще раз підтверджує нехтування нею своїми обовязками на посаді судді.

41. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні Вищою радою правосуддя оскаржуваного рішення від 23 березня 2017 року №596/0/15-17 в частині звільнення ОСОБА_3 з посади судді Луганського окружного адміністративного суду на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

42. В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування ухвали Вищої ради правосуддя від 30 березня 2017 року №662/0/15-17 про залишення без розгляду заяви позивача від 13 листопада 2014 року про звільнення з посади за власним бажанням колегія суддів зазначає, що така ухвала постановлена у відповідності до пункту 15.7 Регламенту Вищої ради правосуддя, оскільки станом на її прийняття ОСОБА_3 була звільнена на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України.

43. Враховуючи те, що позовні вимоги в частині зміни формулювання підстав звільнення «відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», як зазначено в рішенні Вищої ради правосуддя від 23 березня 2017 року №596/0/15-17, на звільнення з посади судді Луганського окружного адміністративного суду «відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України, за власним бажанням, згідно з заявою від 13 листопада 2014 року» є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Вищої Ради Правосуддя від 23 березня 2017 року №596/0/15-17 в частині звільнення ОСОБА_3 з посади судді, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

44. З огляду на вищезазначене, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

45. За правилами статті 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Вища кваліфікаційна комісія суддів України, про визнання протиправними рішень Вищої ради правосуддя від 23 березня 2017 року №596/0/15-17 в частині звільнення її з посади судді та ухвали Вищої ради правосуддя від 30 березня 2017 року №662/0/15-17, зміни формулювання підстав звільнення - відмовити повністю.

2. Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа

М.І. Смокович