Справа № 428/13818/17
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/428/88/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

Судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 УПП в Луганської області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серія АР №488112 від 18.12.2017р. у справі про адміністративне правопорушення ,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора взводу №2 роти №1 УПП в Луганської області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серія АР №488112 від 18.12.2017р. у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи вимоги тим , що 18.12.2017р. відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №488112 за порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а саме 18.12.2017р. о 18-10год. в м. Сєвєродонецьк по пр. Космонавтів, 10, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку т/з ВАЗ 21043 ЗНГ, н.з. НОМЕР_1, безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, чим порушив п.п. 15.9. (и) ПДР України. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач не дослідивши повно і об'єктивно усіх обставин у їх сукупності, та не давши їм належної оцінки, в порушення положень КУпАП передчасно дійшов до висновку про винуватість позивача ОСОБА_1 та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці, внаслідок чого позивач ОСОБА_1 був позбавлений об'єктивного та всебічного розгляду справи. Тому, ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду і просить суд скасувати постанову серії АР №488112 від 18.12.2017р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що 18.12.2017р. приблизно о 18-10год. він рухався на належному йому автомобілі ВАЗ 21043 ЗНГ, н.з. НОМЕР_1, в м. Сєвєродонецьк по пр. Космонавтів в бік пр. Гвардійський, однак в районі будинку №10 в автомобілі закінчився газ, переключитись на бензин не виявилось можливим, а тому його автомобіль зупинився, проїхавши виїзд з кварталу. Ввімкнути аварійний сигнал він не встиг, оскільки в цей час йому зателефонувала мама, яка для нього була важливішою аніж аварійний сигнал. Вважає, що він не порушив вимоги ПДР, на виїзді не зупинявся, нікому не заважав, а оскаржувану постанову такою, що суперечить вимогам діючого законодавства України. Тому, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач інспектор взводу №2 роти №1 УПП в Луганської області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву та вказав прохання про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріалами справи встановлено, а сторонами не оскаржується, що інспектором взводу №2 роти №1 УПП в Луганської області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 постановою АР №488112 від 18.12.2017р. у справі про адміністративне правопорушення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, до позивача ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн., оскільки ним о 18-10год. було встановлено порушення вимог п.15.9 (и) ПДР України, а саме в м. Сєвєродонецьк по пр. Космонавтів, 10, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку т/з ВАЗ 21043 ЗНГ, н.з. НОМЕР_1, безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території.

З відеозапису файлів, записаних на dvd-r диску Verbatim, що знаходиться в матеріалах справи та відтворених у судовому засіданні суду першої інстанції, судом встановлено, що з відеозаписів «», «», «» вбачається, що 18.12.2017р. о 18-10год. працівниками патрульної поліції, у тому числі інспектором взводу №2 роти №1 УПП в Луганської області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, було встановлено порушення вимог п.15.9 (и) ПДР України, а саме здійснення зупинки т/з ВАЗ 21043 ЗНГ, н.з. НОМЕР_1, безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території в районі будинку №10 по пр. Космонавтів м. Сєвєродонецьк Луганської області під керуванням ОСОБА_1. При цьому, сам ОСОБА_1 на вищевказаних відеозаписах факт здійснення зупинки в зоні виїзду з прилеглої території не визнає, також пояснює, що він не порушував ПДР України, при цьому аварійний сигнал в автомобілі не ввімкнений.

На підставі встановлених обставин суд вбачає, що ОСОБА_2 мав право для застосування поліцейських заходів, передбачених ст.30 ЗУ «Про Національну поліцію», одним яких є реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суд критично відноситься до обґрунтування позову позивачем ОСОБА_1 стосовно відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці вчинення правопорушення призвело до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у ст.268, 271 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8.1, 8.2 8.4 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Дорожні знаки поділяються на групи, зокрема заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пунктом 15.9 (и) Розділу 15 «Зупинка і стоянка» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено заборону зупинки ближче 10м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Положеннями статті 52 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами статті 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил користування засобами транспорту, у т.ч. передбачених ч. 1-3 ст. 122 КУпАП України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З викладеного вбачається, що до компетенції Національної поліції віднесено розгляд справ, передбачених ч.1 ст.122 КпАП України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015р. №1395 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015р. за N1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція №1395), згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку про те, що у разі виявлення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За приписами ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічні приписи містяться у р. III Інструкціі №1395, згідно до п.2 якого постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4 ,5 ст.258 КУпАП.

Згідно ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, сам ОСОБА_1 факт своєї зупинки на виїзді з прилеглої території в районі будинку №10 по пр. Космонавтів у м. Сєвєродонецьк Луганської області не визнає, також пояснює, що він не порушував ПДР України. При цьому суд зазначає, що з відеозаписів, відтворених у судовому засіданні вбачається, що поліцейськими патрульної поліції зафіксовано факт здійснення транспортним засобом ВАЗ 21043 ЗНГ, н.з. НОМЕР_1, зупинки на відстані ближче 10м. від виїзду з прилеглої території в районі будинку №10 по пр. Космонавтів у м. Сєвєродонецьк Луганської області всупереч вимогам п. 15.9 (и) ПДР України. До того, ж водієм зазначеного транспортного засобу - позивачем ОСОБА_1 не було ввімкнено аварійний сигнал в автомобілі, що також було встановлено судом з відтворених відеозаписів та пояснень позивача ОСОБА_1. Тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 дійсно не виконав вимог п.15.9 (и) ПДР України здійснивши зупинку на відстані менше 10м. від виїзду з прилеглої території. Будь-яких зауважень або заперечень ОСОБА_1 у постанові не зазначено.

За приписами КАС України, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, закріпленого у ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивачем ОСОБА_1 належних та допустимих доказів правильності у відповідності до вимог ПДР здійснення зупинки транспортного засобу під його керуванням 18.12.2017р. приблизно о 18-10год. на виїзді з прилеглої території в районі будинку №10 по пр. Космонавтів у м. Сєвєродонецьк Луганської області суду не надано. Крім того, суд критично відноситься до обґрунтування позивачем ОСОБА_1 відсутності в його діях порушень ПДР України та не компетенції дій патрульних поліцейських, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та рівність усіх перед законом.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем доведено вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122КпАП України, а тому правомірно було прийнято постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Повноваження поліції визначені у розділі IV Закону України «Про національну поліцію», згідно ст.23 якого, поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Наведені норми є спеціальними у спірних правовідносинах, а тому обставини, викладені позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування свого адміністративного позову не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв'язку з чим адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 УПП в Луганської області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серія АР №488112 від 18.12.2017р. у справі про адміністративне правопорушення, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 21, 73-77, 139, 229, 241-246, 286, 292-293, 295, 297 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 УПП в Луганської області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серія АР №488112 від 18.12.2017р. у справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя