Справа № 805/3270/16-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

13 березня 2018 року

справа №805/3270/16-а

адміністративне провадження №К/9901/5647/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року у складі колегії суддів Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Міронової Г.М. у справі №805/3270/16-а за позовом Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Публічного акціонерного товариства «Дружківський машинобудівний завод» про стягнення податкового боргу,

У С Т А Н О В И В :

19 вересня 2016 року Костянтинівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - податковий орган, позивач у справі) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Дружківський машинобудівний завод» (далі - Товариство, платник податків, відповідач у справі) про стягнення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у сумі 25084,74 грн., податкового боргу з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах у сумі 10592,64 грн., податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 10193,00 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року адміністративний позов задоволений, стягнуто з позивача на користь місцевого бюджету податковий борг з орендної плати з юридичних осіб - у сумі 25084,74 грн., податковий борг з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи на об'єктах - у сумі 10592,64 грн., податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - у сумі 10193,00 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково, стягнуто з Товариства на користь місцевого бюджету податковий борг з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи на об'єктах у сумі 10592,64 грн. та податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 10193,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час розгляду даної справи набрала законної сили постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 805/4069/16-а, якою відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дружківський машинобудівний завод» до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги від 05 травня 2016 року № 498-17, та яка в силу положень частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України має преюдиціальне значення при вирішення даної справи, предметом позову у якій є стягнення податкового боргу. При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що у період з 15 лютого 2017 року по 02 березня 2017 року недоїмка з орендної плати з юридичних осіб у Товариства відсутня, оскільки платником подано уточнений розрахунок з орендної плати, по двом об'єктам, яким зменшено зобов'язання за період 2015 року на 71425,80 грн. та за період з січня по червень 2016 року у сумі 65638,40 грн., що відображено в картках особового рахунку Товариства.

У грудні 2017 року податковим органом подано касаційну скаргу на рішення суду апеляційної інстанції, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В касаційній скарзі позивач вказує на розрахунки податкової заборгованості по трьом видам податків та цитує положення статей 8, 9, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому, не визначає в чому полягає порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Від відповідача відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 05 травня 2016 року контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми «Ю» №498-17 про сплату боргу на загальну суму 12920,87 грн., яка оскаржена Товариством в судовому порядку, проте постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 805/4069/16-а в задоволенні позову Товариства відмовлено з мотивів правомірності спірної вимоги.

Податковий борг Товариством не погашений. Станом на 5 вересня 2016 року за позивачем рахувалась заборгованість по трьом видам податків, що підтверджено даними зворотнього боку облікової картки платника податку та відповідними розрахунками, а саме, заборгованість по орендній платі з юридичних осіб на зазначену дату складала 25084,74 грн., заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки складала 10193,00 грн., заборгованість з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених місцях складала 10592,64 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюють норми Податкового кодексу України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Порядок обчислення та строки сплати плати за землю, екологічного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначені розділом ХІІІ, розділом VIII та статтею 266 Податкового кодексу України відповідно.

Як правильно встановлено судами попередніх інстанцій Товариством самостійно визначене податкове зобов'язання з трьох видів податків шляхом подання контролюючому органу податкових декларацій.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання;

Положеннями пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, пункт 59.5. цієї статті передбачає, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

З аналізу зазначених положень Податкового кодексу України висновується, що платник податків, який самостійно визначив податкові зобов'язання у поданих ним податкових деклараціях має сплати в повному обсязі відповідні суми у встановлені податковим законодавством строки. Несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. Податковий борг може бути стягнутий у судовому порядку за зверненням податкового органу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для стягнення з Товариства податкового боргу з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи на об'єктах у сумі 10592,64 грн. та податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 10193,00 грн., які виникли у зв'язку з несплатою позивачем самостійно визначених ним податкових зобов'язань. Товариством рішення судів попередніх інстанцій не оскаржені.

Суд апеляційної інстанції також дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб, врахувавши ту обставину, що Товариством відповідно до положень статті 30, пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України реалізоване право на податкову пільгу (звільнення від орендної плати з юридичних осіб в силу положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII) шляхом подання уточненого розрахунку з орендної плати, яким зменшено податкове зобов'язання з цього податку. Відсутність у позивача заборгованості перед бюджетом зі сплати орендної плати з юридичних осіб унеможливлює її стягнення.

Верховний Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року у справі №805/3270/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф. Ханова

Судді І.А.Васильєва

С.С.Пасічник