Справа № 823/1180/18
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 березня 2018 року справа № 823/1180/18

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 823/1180/18

за позовом керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави

до Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області,

про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, прийнято ухвалу.

12.03.2018 керівник Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, просить:

- визнати бездіяльність Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області щодо не встановлення пільгових умов плати за харчування дітей-вихованців дошкільного навчального закладу із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям»;

- зобовязати Молодецьку сільську раду Маньківського району Черкаської області на черговій сесії міської ради вирішити питання про забезпечення безкоштовним харчуванням дітей дошкільного навчального закладу с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області у 2018 р. із сімей, які отримують допомогу відповідно відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2002 № 1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних закладів».

Вивчивши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що вона не відповідає вимогам ст.160, ст.161 КАС України, а тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків, виходячи з такого.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою (рішення ЄСПЛ у справі Ashingdane проти Сполученого Королівства, 28.05.1985 п. 57; ОСОБА_1 проти України, 30.08.2013 № 49069/11, п.31; Пелевін проти України, 20.08.2010 24402/02, п.27).

З огляду на матеріалами позовної заяви, встановлено, що вона належить залишенню без руху, оскільки подана без додержання також вимог, встановлених ст.53 КАС України. Відповідно до ст.121 Конституції України на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках визначених законом. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, у позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У позовній заяві не зазначено в особі якого органу (чи це інститут Уповноваженого з прав дитини, Міністерство освіти і науки України чи Міністерство соціальної політики України чи ін.) у даному випадку виступає прокурор.

Згідно ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Натомість, прокурором, який звернувся до суду в інтересах держави, в позовній заяві не обґрунтовано наявність підстав для здійснення такого представництва, зокрема не зазначено: у чому полягало не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави і на виконання якого повноваження з огляду на те, що саме до відання органів місцевого самоврядування належить вирішення питань стосовно забезпечення безкоштовним харчуванням дітей дошкільного навчального закладу с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області у 2018 р. із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям».

Згідно ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Позивачем не надано доказів наявності і кількості малозабезпечених сімей з дітьми, що отримують соціальну допомогу, не надано положення про дошкільний навчальний заклад.

КАС України (ст.42) передбачено, що учасниками справи є сторони, треті особи. Відповідно до ст.49 КАС України у справі можуть брати участь треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Треті особи можуть вступити до участі в справі, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки.

У позові не визначено третіх осіб, які здійснюють надання послуг з харчування дітей у дошкільному навчальному закладі.

Позовні вимоги мають формуватись максимально чітко та зрозуміло, натомість з п.3 прохальної частини позовної заяви визначено не зрозуміло: на сесії якої саме міської ради (і чому саме міської) необхідно зобовязати Молодецьку сільську раду Маньківського району Черкаської області вирішити питання про забезпечення безкоштовним харчуванням дітей дошкільного навчального закладу с. Молодецьке Маньківського району Черкаської області у 2018 р. із сімей, які отримують допомогу відповідно відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2002 № 1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних закладів».

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 КАС України).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

ЄСПЛ у рішенні у справі Rees проти Сполученого Королівства, 17.10.1986, 9532/81 зазначив: з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, що має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства (рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011).

ЄСПЛ у рішенні у справі Soering проти Сполученого Королівства, 07.07.1989, 14038/88 зазначено, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини».

ЄСПЛ у рішенні у справі Airey проти Ірландії, 09.10.1979, 0289/73 зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Про залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України у Рішенні від 19.06.2001 у справі № 9-рп/2001 зазначив, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів. У Рішенні від 08.10.2008 №20-рп/2008 у справі про страхові виплати Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат встановлюються державою з урахуванням фінансових можливостей.

Згідно із вимогами Бюджетного кодексу України та законів України про Державний бюджет України на відповідний рік органи Державного казначейства України здійснюють облік зобов'язань розпорядників бюджетних коштів у порядку, визначеному Державним казначейством України, та відображають їх у звітності про виконання Державного бюджету України і місцевих бюджетів. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Вимога законності у розумінні ЄКПЛ вимагає дотримання національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі Hentrich проти Франції, 22.09.1994, п. 42, Kushoglu проти Болгарії, № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007).

Позивачем не мотивовано з посиланнями на акти законодавства і докази потребу захисту інтересів держави у співставленні з інтересами територіальної громади, виконанням місцевого бюджету.

Згідно ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про судовий збір» передбачено (ст.9), що суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру субєктом владних повноважень, юридичною особою встановлюється ставка судового збору - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру: визнати незаконною бездіяльність та зобовязати вирішити питання. Відповідно до вимог ч.3 ст.161 КАС України позивачу варто надати документ про сплату судового збору у сумі 1409 грн. 60 коп. (704,80х2). Реквізитами для сплати судового збору є: отримувач коштів - УДКСУ у м.Черкасах Черкаської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38031150; банк отримувача ГУДКСУ у Черкаській області; код банку отримувача (МФО) - 854018; рахунок отримувача 4002; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Черкаський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчені копії, якщо інше не визначено КАС України. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.2 ст.94 КАС України). КАС України (ч.4, ч.5 ст.94) передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, що знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Постановою КМУ від 30.11.2011 №1242 (у редакції від 15.08.2016) затверджено Типову інструкцію з діловодства, де передбачено порядок видачі копій документів (далі Інструкція). Зокрема, згідно п.76 визначено, що у разі підготовки документів для надання судовим органам можуть виготовлятися копії документів. Відмітка «копія» проставляється на лицьовому боці у верхньому правому кутку першого аркуша документа. Згідно п.77 Інструкції напис про засвідчення документа складається із слів «згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту документа «підпис». Позивачем до матеріалів позовної заяви додано ксеро(фото)копії документів, що не засвідчені у встановленому порядку.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2002 № 1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних закладів» встановлено, що розмір плати для батьків або осіб, які їх замінюють, за харчування дітей у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах установлюється засновником (власником, уповноваженим органом) закладу один раз на рік відповідно до ст. 35 Закону України «Про дошкільну освіту» за утримання одного вихованця у загальноосвітній школі-інтернаті, спеціалізованій школі-інтернаті I-III ступеня (крім загальноосвітніх закладів Міністерства культури і мистецтв), загальноосвітній школі та професійно-технічному училищі соціальної реабілітації батьки або особи, які їх замінюють, щомісяця вносять плату у розмірі 20 відсотків середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім'ї; від плати за харчування дітей відповідно до Закону України «Про дошкільну освіту» звільняються батьки або особи, які їх замінюють, у сім'ях, в яких сукупний дохід на кожного члена за попередній квартал не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму (гарантованого мінімуму), який щороку установлюється законом про Державний бюджет України для визначення права на звільнення від плати за харчування дитини у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах, а також батьки дітей або особи, які їх замінюють, із сімей, що отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям»; від плати, зазначеної в абзаці третьому, звільняються батьки або особи, які їх замінюють, із сімей, що отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».

Позов не мотивовано і не забезпечено відповідними розрахунками, доказами, обгрунтуванням щодо повноважень усіх учасників бюджетного процесу щодо зазначених правовідносин.

Згідно ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.160, ст.161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 5, 8, 160, 168, 169, 241, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву за позовом керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави до Молодецької сільської ради Маньківського району Черкаської області про визнання незаконною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, залишити без руху.

Надати керівнику Уманської місцевої прокуратури для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви десять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя Л.В.Трофімова