Справа № 804/8794/17
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року Справа № 804/8794/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучми К.С.
при секретарі Чорній М.В.
представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди, -
Позивач звернувся до адміністративного суду з вищевказаним позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 22.11.2017 року № 317-аг «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності персоналу уповноважених органів з питань пробації»;
- визнати протиправним та скасувати наказ Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 22.11.2017 року № 395 о/с «Про звільнення ОСОБА_3»;
- поновити його на роботі на посаді старшого інспектора Чечелівського районного сектору Центрального міжрайонного відділу м.Дніпра уповноваженого органу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції;
- стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та на відшкодування моральної шкоди 10 тис.грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він не вчиняв жодного дисциплінарного порушення, результати службового розслідування і наказ про накладення дисциплінарного стягнення йому вручені відповідачем тільки під час розгляду справи судом через його представника в суді. Натомість, жодного порушення службової дисципліни, кримінального або адміністративного правопорушення він не вчиняв. Зазначені висловлювання з його боку в додатку Vіbеr, хоча і мало місце, але воно явно носить характер оціночного висловлювання, не завдає шкоди правам та законним інтересам ані його співробітників, ані відповідача. Зазначене висловлювання в додатку Vіbеr не може вважатись дисциплінарним проступком, оскільки не є за своєю природою ані невиконанням, ані неналежним виконанням жодних обовязків зі службової дисципліни.
Також, згідно наданих відповідачем матеріалів службового розслідування, він 24.10.2017 року у робочий час (о 15:35 год.) прибув до відповідача з різким запахом алкоголю, з порушенням мови, координації рухів, вираженим тремтінням пальців рук та іншими ознаками алкогольного спяніння. Алкогольне спяніння є певним станом організму людини, яке характеризується наявністю ряду медичних ознак. Тому належним доказом знаходження позивача на роботі в стані алкогольного спяніння може бути виключно висновок медичного огляду, який в даному випадку не складався, оскільки позивач не був оглянутий лікарем 24.10.2017 року на предмет стану алкогольного спяніння. Дана обставина не може бути підтверджена шляхом відібрання пояснень у співробітників. Тому в цій частині наявність жодного дисциплінарного проступку з його боку також жодним чином не підтверджена. Жодного пояснення йому ніхто не пропонував надати під час проведення службового розслідування, а тому він не надавав таких пояснень і не відмовлявся їх надати.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні предявлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що позивач був звільнений з Державної кримінально-виконавчої служби України служби в званні майора внутрішньої служби за наказом Міжрегіонального управління від 22.11.2017 р. № 395 о/с. Даний наказ видано з метою реалізації дисциплінарного стягнення застосованого до позивача, який видано відповідачем 22.11.2017 №317аг, за правилами ч.5 ст.18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. З даними наказами позивач ознайомився 23.11.2017 р., про що поставив особистий підпис на аркушах ознайомлення. Щодо зауважень позивача, що він начебто не має дисциплінарних стягнень та йому нібито не дали можливості надати пояснення в межах проведення службового розслідування, то такою заявою позивач подає суду неправдиву інформацію. Про це позивачу достовірно відомо. Відносно позивача було призначено та проведено два службових розслідування в межах норм чинного законодавства, про це свідчать матеріали службового розслідування.
Так, за наказом Міжрегіонального управління від 25.10.2017 р. №283-аг призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов, що стали причиною порушення позивачем вимог Кодексу професійної етики. Під час проведення вказаного службового розслідування, 26.10.2017 р. під час планової перевірки роботи структурного відділу, де працював позивач, виявлено ряд численних грубих порушень, допущених позивачем при виконанні ним службових обовязків по посаді. За встановленими процедурами було призначено та проведено інше службове розслідування, за наслідком якого необхідно було б звільняти позивача зі служби, але на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну посадову відповідність за наказом Міжрегіонального управління від 09.11.2017 р. № 297-аг. Позивача ознайомлено з цим наказом під підпис 09.11.2017 р.
Службове розслідування за наказом від 25.10.2017 р. № 283-аг проведено за встановленими правилами та за наслідком встановлених фактів керівництво Міжрегіонального управління змушено було накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби наказом від 22.11.2017 р. № 317-аг. За правилами, встановленими ч.5 ст.18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України видано наказ про звільнення позивача зі служби від 22.11.2017 р. № 395 о/с. З наказами від 22.11.2017 р. № 317-аг та №395 о/с позивач ознайомився особисто під підпис у аркуші ознайомлення з наказом. Доводи позивача стосовно процедури проведення службового розслідування спростовуються матеріалами службового розслідування. Накази відповідача від 22.11.2017 р. №317-аг та №395 о/с, що оскаржуються позивачем, видані особою, начальником управління, в межах встановлених законом та Положенням про Міжрегіональне управління повноважень. Підстави для його скасування відсутні. За таких обставин, представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення свідків - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в кримінально-виконавчій службі з 01.09.2000 року. Посаду старшого інспектора Чечелівського районного сектору Центрального міжрайонного відділу м.Дніпра Міжрегіонального управління займав з 01.01.2017 р. по 23.11.2017 р.
За наказом Міжрегіонального управління від 25.10.2017 р. №283-аг призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов, що стали причиною порушення позивачем вимог Кодексу професійної етики.
Під час проведення вказаного службового розслідування, 26.10.2017 р. під час планової перевірки роботи структурного відділу, де працював позивач, виявлено ряд численних грубих порушень, допущених позивачем при виконанні ним службових обовязків по посаді. За встановленими процедурами було призначено та проведено інше службове розслідування, за наслідком якого на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну посадову відповідність за наказом Міжрегіонального управління від 09.11.2017 р. № 297-аг. Позивача ознайомлено з цим наказом під підпис 09.11.2017 року.
На наслідками службового розслідування за наказом від 25.10.2017 р. № 283-аг на позивача було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби наказом від 22.11.2017 р. № 317-аг.
За правилами, встановленими ч.5 ст.18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, видано наказ про звільнення позивача зі служби від 22.11.2017 р. № 395 о/с.
Правомірність та обґрунтованість наказів від 22.11.2017 р. № 317-аг та №395 о/с є предметом позову, який передано на розгляд суду.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
У ст.2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України зазначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статут органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
У ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-ІV, передбачено, що обовязком особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх є дотримання законодавства, неухильне виконання вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоровя, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави.
Згідно з ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який затверджено Законом України «Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV (надалі - Дисциплінарний статут ОВС), на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження 3) догана 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.
Так, судом встановлено, що 26.10.2017 року відповідно до плану роботи відділу організації діяльності пробації управління пробації на IV квартал 2017 року проведено перевірку службової діяльності Чечелівського районного сектору Центрального міжрайонного відділу з питань пробації м.Дніпра при виконанні кримінальних покарань, не повязаних з позбавленням волі, здійсненні нагляду за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням та виконанні адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт.
За фактами виявлених під час перевірки порушень, наказом начальника міжрегіонального управління від 27.10.2017 р. № 284-аг призначено службове розслідування, в ході проведення якого встановлено, що майором внутрішньої служби ОСОБА_3 відносно ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 не направлені повідомлення та копії вироків суду власникам підприємств, на яких працюють засуджені особи, з метою внесення відповідного запису до трудової книжки, чим грубо порушено вимоги п.4.9 розділу І Інструкції про порядок виконання покарань, не повязаних з позбавленням волі, та здійсненні контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої спільним наказом ДДУВП та МЕС України від 19.12.2003 р. № 270/1560. Всупереч вимог ч.1 ст.31 КВК України контроль за додержанням вимог судового рішення власником підприємства за місцем роботи засуджених не здійснювався. При виконанні судових рішень відносно ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 не дотримано вимоги п.4.8 розділу І Інструкції, а саме: в матеріалах особових справ засуджених відсутні копії трудових книжок або порушено річний строк долучення копій трудових книжок. До Дніпровського відділу поліції протягом 10 днів не направлено повідомлення про анулювання дозволу керувати транспортними засобами відносно ОСОБА_16, чим не дотримано вимоги п.4.5 розділу І Інструкції. Відносно ОСОБА_17 повідомлення про анулювання дозволу керувати транспортними засобами до Дніпровського відділу поліції взагалі не направлено, чим грубо порушено вимоги п.4.5 розділу І Інструкції. При виконанні судового рішення відносно ОСОБА_18 позивачем не вжито достатніх заходів щодо своєчасного зняття засудженого з обліку, внаслідок чого ОСОБА_18 більше року безпідставно перебуває на обліку уповноваженого органу з питань пробації. Незважаючи на те, що ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_19 тривалий час не зявляються до уповноваженого органу з питань пробації, ОСОБА_3 причини неявки засуджених не встановлюються, виклики не направляються. Відносно ОСОБА_9 не направлений запит до органу національної поліції щодо перевірки притягнення засудженої до адміністративної відповідальності за IV квартал 2016 року, запит І квартал 2017 року направлений лише 11.05.2017 р., чим грубо порушено вимоги п.2.7. розділу І Інструкції. Як наслідок не виконання позивачем вимог ч.1 ст.31 КВК України, майже рік не здійснюється контроль за додержанням порядку та умов відбування покарання засудженими ОСОБА_14 та ОСОБА_19
За порушення вимог п.п.2.7, 4.5, 4.8, 4.9 розділу І Інструкції, не виконання вимог ч.1 ст.31 КВК України при здійсненні контролю за додержанням вимог судових рішень особами, засудженими до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на майора внутрішньої служби ОСОБА_3 старшого інспектора Чечелівського районного сектору Центрального міжрайонного відділу з питань пробації м.Дніпра накласти дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну посадову відповідність.
Судом також встановлено, що 25.10.2017 року на імя начальника Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, надійшла доповідна записка заступника начальника управління - начальника відділу організації діяльності пробації управління пробації ОСОБА_5 про вчинення старшим інспектором Чечелівського районного сектору Центрального міжрайонного відділу з питань пробації м.Дніпра майором внутрішньої служби ОСОБА_3 дій, які грубо порушують норми Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2017 р. № 1272/5.
З метою встановлення причин та умов, що стали причиною порушення ОСОБА_3 вимог Кодексу професійної етики, наказом начальника міжрегіонального управління від 25.10.2017 р. № 283-аг призначено службове розслідування та створено комісію для його проведення.
Так, відповідно до висновку службового розслідування, розмістивши пости у мобільному додатку «Viber», ОСОБА_3 відверто виявив зневагу до керівництва міжрегіонального управління, дозволяючи собі використовувати під час звернення ненормативну лексику, що не гідно поведінці старшого офіцера, та є порушенням вимог ч.1 ст.16 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України, оскільки «персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобовязаний неухильно виконувати закони України, додержуватися норм професійної етики...», та сумлінно виконувати службові обовязки.
Крім цього, позивач грубо порушив вимоги ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-ІV, оскільки особи рядового і начальницького складу зобовязані: поважати людську гідність; дотримуватися норм професійної та службової етики; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, тощо.
Таким чином, ОСОБА_3, замість того, щоб не допускати самому і стримувати інших працівників від негідних вчинків, демонструвати високі стандарти поведінки молодшим за спеціальним званням та посадою колегам по службі, добровільно брати на себе більш істотні обмеження, повязані із дотриманням етичних норм у поведінці як під час виконання професійних обовязків, так і у позаробочий час, він у такий спосіб демонструє працівникам нехтування моральними нормами, зобовязаннями і вимогами щодо сумлінного виконання службових обовязків персоналом служби, порушуючи норми Кодексу професійної етики персоналу та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.
Пости майже аналогічного змісту, а саме з використанням ненормативної лексики, позивачем розміщувалися в соціальних мережах починаючи з березня 2017 року, проте, як зазначалося, жодного разу ні до керівництва управління пробації, ні до працівників відділу організації діяльності пробації він особисто не звертався для зясування проблемних питань.
При проведенні службового розслідування комісією встановлено, що після затвердження Міністерством юстиції України Кодексу професійної етики персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України, 15.05.2017 р. за вих.№2/1-241 З/Е керівникам уповноважених органів з питань пробації направлена вказівка керівництва управління пробації з вимогою вивчити з підпорядкованим персоналом основні положення Кодексу, прийняти залік, а також забезпечити належний контроль за його дотриманням.
Але 26.10.2017 р. працівниками відділу організації діяльності пробації управління пробації, під час перевірки службової діяльності Чечелівського районного сектору Центрального міжрайонного відділу з питань пробації м.Дніпра виявлено, що єдиним працівником, який не надав на перевірку зошит зі службової підготовки, був ОСОБА_3 З приводу відсутності конспекту зі службової підготовки у своєму поясненні від 31.10.2017 р. він зазначив, що «взагалі не мав бажання його писати». Адже причиною такої поведінки позивача, є його особиста недисциплінованість та нехтування інтересами служби.
Крім цього, комісією з розслідування вивчено тест-картку № 2 ОСОБА_3, за допомогою якої був проведений залік на предмет знань основних вимог Кодексу професійної етики персоналу ДКВС України. Але, з шести поставлених запитань, позивач відповів вірно лише на одне.
З матеріалів службового розслідування також вбачається, що позивач 24.10.2017 року у робочий час (о 15 год. 35 хв.), прибув до міжрегіонального управління у спортивному одязі, з різким запахом алкоголю, з порушенням мови, координації рухів, вираженим тремтінням, пальців рук, зміною забарвлення шкіряного покрову обличчя, крім того, його поведінка не відповідала обстановці.
Комісією з проведення службового розслідування опитано працівників відділу оперативного чергування міжрегіонального управління, які 24.10.2017 р. несли службу в черговій частині міжрегіонального управління.
ОСОБА_3, зайшовши до кабінету тримав руки у кишенях та хитався з боку в бік. В присутності запрошених, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_20, ОСОБА_6, ОСОБА_4 він запропонував ОСОБА_3 пояснити, за яких причин він прибув до управління без форменого одягу, а також з приводу вживання ним алкогольних напоїв та неадекватної поведінки.
ОСОБА_3 у категоричній формі відмовився надавати будь-які пояснення. Відмова від надання пояснень зафіксована актом, які підписали усі присутні.
ОСОБА_7 також зазначив, що ОСОБА_20 у його службовому кабінеті, за телефоном «103», викликано швидку медичну допомогу. Працівники «швидкої», прибули за викликом о 17 год. 30 хв. Вони оглянули ОСОБА_3, виміряли його артеріальний тиск та запропонували йому пройти медичний огляд на стан спяніння в стаціонарних умовах за допомогою лабораторних досліджень, оскільки у нього були явно виражені симптоми вживання спиртних напоїв. Проте, позивач відмовився від такої пропозиції.
Про дану обставину щодо різкого запаху алкоголю з боку ОСОБА_3 підтвердив у ході судового засідання свідок - ОСОБА_7
На підставі свідчень опитаних працівників міжрегіонального управління та уповноважених органів з питань пробації, які були свідками появи ОСОБА_3 24.10.2017 в міжрегіональному управлінні з ознаками вживання алкогольних напоїв, та враховуючи факт його відмови від проходження медичного огляду, комісія з проведення службового розслідування дійшла до висновку, що позивач своєю відмовою уникав обєктивного висновку лікарів про реальний його фізичний стан, оскільки пройшовши медичний огляд в стаціонарних умовах за допомогою лабораторних досліджень він міг спростувати факт перебування його в стані алкогольного спяніння.
Таким чином, при проведенні службового розслідування встановлено, що позивач своєю поведінкою продемонстрував особисту недисциплінованість, нехтування інтересами служби, виразив неповагу до керівництва міжрегіонального управління, порушив моральні норми, зобовязання щодо сумлінного виконання службових обовязків, грубо порушив загальноприйняті норми моралі та правила поведінки, норми ст.16 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Кодексу професійної етики, а також посадові інструкції старшого інспектора Чечелівського районного сектору Центрального міжрайонного відділу з питань пробації м.Дніпра.
За наслідками службового розслідування, за порушення вимог ст.16 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Кодексу професійної етики персоналу ДКВС України, посадової інструкції, позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України.
Щодо притягнення позивача до саме такого виду дисциплінарної відповідальності, як звільнення, то це є виключною прерогативою відповідача.
Відповідно до п.1 ст.16 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобовязаний неухильно виконувати закони України, додержуватися норм професійної етики, гуманно ставитися до засуджених і осіб, узятих під варту. Жорстокі, нелюдські або такі, що принижують людську гідність, дії є несумісними зі службою і роботою в органах, установах виконання покарань та слідчих ізоляторах.
Згідно з ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобовязує кожну особу рядового і начальницького складу:
- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;
- дотримуватися норм професійної та службової етики;
- постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;
- сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;
- виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;
Отже, спеціальні юридичні і моральні норми предявляють підвищені вимоги до почуття відповідальності працівника поліції, та покладають на позивача обовязок бути прикладом у дотриманні законності, бездоганному виконанні вимог Присяги, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики. Вимагають від кожного працівника за будь-яких умов не відповідати очікуванням суспільства, та усіляко сприяти підвищенню авторитету органів внутрішніх справ серед населення, оскільки їх неухильне дотримання це справа честі і обовязку кожного працівника поліції.
Поведінка працівника ОВС завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.
Таким чином, службовим розслідуванням було встановлено, що у діях позивача є склад дисциплінарного проступку, яке виразилось у недотримання вимог статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.1 ст.16 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
В силу ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Аналізуючи викладене суд доходить до висновку, що при накладенні на ОСОБА_3 дисциплінарних стягнень наказами від 22.11.2017 року № 317-аг та №395 о/с Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції діяло в межах повноважень та в спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України,-

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя ОСОБА_21