Справа № 820/7703/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

13 березня 2018 року

справа №820/7703/13-а

адміністративне провадження №К/9901/553/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року у складі судді Ізовітової - Вакім О.В. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у складі колегії суддів Філатова О.М., Водолажської Н.С., Тацій Л.В. у справі № 820/7703/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Геліос» до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання скасування податкових повідомлень рішень,

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Геліос» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 травня 2013 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 162642 грн. 50 коп., у тому числі основний платіж у розмірі 130114 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 32528 грн. 50 коп. та № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 28585 грн., у тому числі основний платіж у розмірі 22868 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 5717 грн., з мотивів безпідставності їх прийняття.

30 вересня 2013 року постановою Харківського окружного адміністративного суду позов Товариства задоволено в повному обсязі, скасовані податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби від 21 травня 2013 року № та № .

19 листопада 2013 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року залишено без змін.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновків про дотримання позивачем вимог чинного законодавства при формуванні витрат за три квартали 2012 року, податкового кредиту за вересень, жовтень та листопад 2012 року та про необґрунтованість висновків податкового органу викладених в акті перевірки.

23 грудня 2013 року податковим органом подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, що, на його думку, призвело до ухвалення незаконних судових рішень, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів касаційної скарги відповідач наводить порушення судами попередніх інстанцій норм підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 та пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, посилаючись при цьому на неможливість встановлення факту безпосереднього зв'язку витрат з господарською діяльністю платника податків на підставі документів, які містять не достатній для цього обсяг інформації. Відповідач наводить розбіжності в кошторисі, договорі підряду та локальному кошторисі по ремонту об'єктам по вулиці Динамівська, 3 та вулиці Стасова, 13 за взаємовідносинами з Товариством з обмеженою відповідальністю «Генбудінвест». Жодного аргументу про те, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права податковий орган не наводить, доводи касаційної скарги у цій частині зводить виключно до незгоди його з оцінкою доказів судами.

Крім того, податковий орган, доводить порушення судами абзацу першого пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, за якою факт ненадання документів, що підтверджують показники податкової звітності до закінчення перевірки, слід кваліфікувати як відсутність таких документів на час складання податкової звітності. Прийняття судами документів під час судового розгляду вказує на недотримання судами норм процесуального законодавства, а саме статті 70 КАС України, в частині допустимості доказів.

26 грудня 2013 року ухвалою Вищого адміністративного суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу (суддя Бившева Л.І.).

03 січня 2018 року справа № 820/7703/13-а надійшла на адресу Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, податковим органом проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам та їх реальності та повноти відображення в обліку з Товариством з обмеженою відповідальністю "Генбудінвест" (далі - контрагент позивача) за період з 01 червня 2012 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт № 1751/2210/14086360 від 07 травня 2013 р.

На підставі акту перевірки згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 21 травня 2013 року, якими Товариству, як платнику податків збільшено податок на прибуток та податок на додану вартість.

В основу збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість податковим органом покладено порушення позивачем норм пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, яке полягає у завищенні податкового кредиту на загальну суму 130114,00 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість у сумі 130114,00 грн., а саме за вересень 2012 року на суму податку на додану вартість 21779,00 грн., за жовтень 2012 року на суму податку на додану вартість 54683,00 грн., за листопад 2012 року на суму податку на додану вартість 53652,00 грн.

Порушення положень пункту 44.1 статті 44 та пункту 138.2 статті 138, пункту 146.12 статті 146 Податкового кодексу України у частині завищення суми витрат відображеннях в декларації з податку на прибуток у 3 кварталі 2012 року, які включенні до Декларації з податку на прибуток підприємства у сумі 108895,00 грн., призвело до заниження податку на прибуток за 3 квартал 2012 року у сумі 22868,00 грн.

Правовою підставою застосування штрафних (фінансових) санкцій податковими повідомленнями - рішеннями визначені норми пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Як правильно встановили суди попередніх інстанцій, в основу податкового правопорушення податковим органом покладені результати виконання договорів будівельного підряду, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Генбудінвест" № 1/08-2012 від 01 серпня 2012 р., предметом якого є роботи з облицювання керамогранітом фасаду будівлі офісу за адресою: м. Харків, вул. Данилевського та № 1/09-2012 від 01 вересня 2012 р. на будівництво магазинів (торгових павільйонів) загальною площею 170 кв. м за адресою: м. Харків, вул. Е.Стасової, 13.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд першої та апеляційної інстанцій виходили з підтвердження виконання зобов'язань за вказаними договорами між його сторонами дослідивши та оцінивши акт безоплатної передачі будівельних матеріалів від 03 вересня 2012р., акт виконання виконаних будівельних робіт за вересень 2012 року, акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів від 28 вересня 2012р., підсумкової відомості ресурсів, приєднаної підсумкової відомості ресурсів, локального кошторису №2-1-1, акту приймання-передачі основних засобів від 30 листопада 2012р., довідку про вартість виконаних будівельних робіт, акт приймання виконаних робіт № 09-311003, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2012 року, акт приймання виконаних будівельних робіт № 09-301102 за листопад 2012 року, податкові накладні, платіжні доручення.

За результатами дослідження первинних документів суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що долучені до матеріалів справи документи бухгалтерського та податкового обліку, складені контрагентами позивача, відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-ХІV від 16.07.1999р., є такими, що не викликають сумнівів щодо їх юридичної сили та доказовості та підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про правомірне віднесення позивачем витрат за наведеними договорами до 3 кварталу 2012 року та віднесення сплаченого податку на додану вартість за придбаними роботами (будівельного підряду) до складу податкового кредиту вересня, жовтня, листопада 2012 року.

Посилання податкового органу на розбіжності в документах при укладенні договорів є неприйнятними, оскільки в основу формування витрат та податкового кредиту покладена вартість виконаних контрагентом позивача та прийнятих позивачем робіт, доведеність встановлена рішеннями судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів не приймає посилання податкового органу на порушення судами попередніх інстанцій абзацу першого пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, внаслідок прийняття документів до розгляду та їх оцінки під час судового провадження, з огляду на те, що судом прийняті та досліджені ті самі документи, які на вимогу податкового органу надавались йому під час проведення невиїзної перевірки, про що зазначено пунктом 3.2 акту перевірки.

Суд зазначає, що податковий орган оцінюючи відносини між позивачем та його контрагентом виходив з нереальності здійснення операцій, внаслідок чого суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідив та встановив всі складові спірних господарських операцій.

Щодо посилання на порушення судами попередніх інстанцій процесуального принципу допустимості доказів, колегія суддів зазначає, що відповідач помилково ототожнює прийняття та дослідження судами документів з порушенням принципу допустимості доказів, оскільки положення цього принципу не стосуються самого факту прийняття документу судом, а стосується суті його оцінки та порядку отримання, що в межах спірних відносин місця не має.

Жодних порушень судами норм матеріального права при формуванні витрат та податкового кредиту податковий орган не наводить.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі № 820/7703/13-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А. Васильєва

В.П.Юрченко