Справа № 336/5960/17(2-а/336/530/2017)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2018 року справа № 336/5960/17 2-а/336/530/2017

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2017 року у справі № 336/5960/17 (2-а/336/530/2017) (прийнята у скороченому проваджені: 08.12.2017р., суддя: Галущенко Ю.А.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач) щодо відмови у перерахунку пенсії з урахуванням положень ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 22,5%, починаючи з 06.03.2017 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2017 року відповідача було зобов'язано призначити йому пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 02.10.2017 року позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням положень ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, проте в такому перерахунку було відмовлено з огляду на отримання пенсії за вислугу років. Позивач вважає, що такими діями були порушені його законні права та інтереси, оскільки в силу приписів ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абз.1 ч.1 ст.26 цього Закону виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком.

Пенсію за віком позивачу було призначено на 45 місяців пізніше досягнення пенсійного віку, тому вважає, що його пенсія повинна бути підвищена на 22,5% (45 місяці * 0,5%).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування відзиву зазначив, що відсутні правові підстави для підвищення розміру пенсії за віком відповідно до ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки з 12.07.2005 року по 06.03.2017 року позивач отримував пенсію за вислугу років, право на призначення пенсії за віком набув 11.05.2008 року проте за призначенням цієї пенсії не звертався, а продовжував отримувати пенсію за вислугу років. Зазначив, що позивач із заявою про перерахунок пенсії за віком не звертався, а тому й рішення з цього приводу не приймалось, а листом від 10 жовтня 2017 року надано відповідь щодо перерахунку пенсії за віком.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, позивач з 12.07.2005 року отримував пенсію за вислугу років у відповідності до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 06 березня 2017 року позивач знаходиться на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При постановці на облік і призначенні позивачу пенсії за віком відповідач неправомірно застосував показник середньої заробітної плати на одну застраховану особу за 2007 рік.

Позивач звернувся до суду для захисту своїх прав.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2017 року, визнані протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку позивачу пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язано відповідача провести перерахунок позивачу пенсії за віком з 06.03.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією (а.с. 12-13).

02.10.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії за віком із застосування підвищення, передбаченого ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 10).

Листом від 10.10.2017 року позивачеві було відмовлено у перерахунку пенсії та її підвищені.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 2005 року скористався своїм правом на отримання пенсії за вислугу років та отримував таку пенсію до 2017 року, тому, суд не вбачав законних підстав для задоволення позову, оскільки позивач до досягнення пенсійного віку та після цього отримував пенсію за вислугу років, а також не довів факту того, що після досягнення пенсійного віку мав страховий стаж.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу; 2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності; У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права. 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Стаття 10 зазначеного Закону передбачає, що особі яка має право одночасно на різні види пенсії призначається за її вибором один із видів пенсії.

Згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

- на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

- на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Отже, набуття особою права на підвищення розміру пенсії відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пов'язано саме з моментом більш пізнього виходу на пенсію за віком.

Позивач народився 10 травня 1958 року. Згідно положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для нього передбачений пенсійний вік 57 років.

10 травня 2015 року позивачу виповнилося 57 років, а із заявою про призначення пенсії за віком він звернувся 06 березня 2017 року, саме з цієї дати позивач отримує пенсію за віком. Тобто позивачу призначено пенсію за віком на 21 місяці пізніше досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, колегія суддів вважає, що незважаючи на отримання позивачем пенсії за вислугою років, при набутті права на пенсію за віком її обчислення повинно здійснюватись з урахуванням вимог частини третьої ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати, з його заробітної плати сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується наданими до суду апеляційної інстанції документами.

Відтак, позивач має право на збільшення пенсії відповідно до ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на 10,5 % (21 місяці * 0,5%).

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій щодо відмови у перерахунку пенсії позивача за віком із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 10,5%, а тому колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.315, 317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2017 року у справі № 336/5960/17 (2-а/336/530/2017) - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням положень ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 10,5%, починаючи з 06.03.2017 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду в строк, передбачений ст.329 КАС України.

Головуючий суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак