Справа № 816/833/18
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 березня 2018 рокум. ПолтаваСправа № 816/833/18

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про:

- визнання протиправною бездіяльність Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо забезпечення належного утримання, експлуатації, проведення своєчасного ремонту підземного переходу на перехресті вул. Шевченка та вул. Європейська у м.Полтава протягом вересня 2017 року - березня 2018 року,

- зобов'язання Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради невідкладно (1) забезпечити належне утримання та експлуатацію переходу шляхом встановлення тимчасових конструкцій (билець) для безпечного руху громадян сходами, (2) провести ремонт підземного переходу на перехресті вул. Шевченка та вул. Європейська у м.Полтава.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

В ході з'ясування питання, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, судом встановлено наступне.

Частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В силу положень частини першої статті 4 вказаного Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року - 1762 гривні.

Відповідно абзацу другому частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Дана норма має імперативний характер та немає ніяких застережень та відступлень щодо застосування.

Так, позивачем у позові об'єднано дві вимоги немайнового характеру, а саме: 1) визнання протиправною бездіяльність Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо забезпечення належного утримання, експлуатації, проведення своєчасного ремонту підземного переходу на перехресті вул. Шевченка та вул. Європейська у м.Полтава протягом вересня 2017 року - березня 2018 року та 2) зобов'язання Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради невідкладно (1) забезпечити належне утримання та експлуатацію переходу шляхом встановлення тимчасових конструкцій (билець) для безпечного руху громадян сходами, (2) провести ремонт підземного переходу на перехресті вул. Шевченка та вул. Європейська у м.Полтава.

Виходячи із вищевикладеного, сума судового збору при зверненні з даним позовом до суду має становити 1409,60 грн. (2 вимоги немайнового характеру * (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб * 1762 грн.).

Разом з тим, до позовної заяви додано квитанцію №ПН3373 від 12 березня 2018 року про сплату судового збору в розмірі 704,80 грн., як за одну немайнову вимогу.

Відповідно до пункту 4 та 5 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються, зокрема зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач обгрунтовує свої вимоги посилання на ті обставини, що незважаючи на Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення Полтавської міської ради від 02 серпня 2012 року "Про питання щодо повноважень Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради", Програми розвитку житлово-комунального господарства та благоустрою міста Полтави на 2017 та 2018 роки на Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради покладені завдання з належного утримання, експлуатації, ремонту переходу; при цьому, управління незаконно не виконує ці завдання, допускає таким чином протиправну бездіяльність.

Так, згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення частини другої статті 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення №6-зп від 25 листопада 1997 року; пункт 1 резолютивної частини Рішення №9-зп від 25 грудня 1997 року; та пункт 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

У рішенні №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, системне тлумачення статті 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що частина друга цієї статті гарантує "кожному" захист "своїх прав", які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Адже саме в такому контексті сформульовано частини 3, 5 та 6 статті 55 Конституції України.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єктом владних повноважень , і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, із аналізу наведених процесуальних норм слідує, що для віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду визначальними є його публічно-правовий характер та суб'єктний склад спірних правовідносин.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні №19-рп/2011від 14 грудня 2011 року відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій.

Отже, захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових відносинах з відповідачем і саме при здійсненні ним чітко визначених чинним законодавством владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

Згідно частини другої статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, подання позовної заяви без додержання вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії залишити без руху.

Позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду:

1) оригіналу документа про доплату судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за реквізитами: одержувач: УДКСУ у м. Полтаві/м. Полтава/22030101; ; банк: ГУДКСУ у Полтавській області; МФО: 831019; розрахунковий рахунок: 4002; код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу : Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

2) документу на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача (копія паспорта);

3) документів на підтвердження того, що позов ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради має публічно-правовий спір.

Роз'яснити позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.О. Удовіченко