Справа № 826/7614/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2018 року № 826/7614/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИ ВЕДМЕДІ» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «ТРИ ВЕДМЕДІ» до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.05.2017 року № , № , № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підставою для прийняття вказаних рішень стали висновки перевірки про реалізацію позивачем двох автомобілів за ціною, нижчою середньоринкової вартості. З таким твердженням контролюючого органу ТОВ «ТРИ ВЕДМЕДІ» не погоджується, оскільки встановлювати ціни, які не підлягають державному регулюванню, на продукцію або товари, належить виключно самим суб'єктам підприємницької діяльності, тобто, учасникам договірних відносин.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 02.11.2017 року, не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав письмові заперечення проти позову, в яких просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті у повній відповідності до Податкового кодексу України на підставі обґрунтованих висновків перевірки про продаж позивачем ОСОБА_1 транспортного засобу марки «Renaut Logan» 2012 р.в. та ОСОБА_2 - транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti» 2012 р.в. за цінами, нижчими середньоринкової вартості. Внаслідок таких дій ТОВ «ТРИ ВЕДМЕДІ» занижено суму податку на доходи фізичних осіб на 31341, 70 грн. і суму військового збору на 2611, 81 грн., подано не в повному обсязі податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за формою № 1 ДФ за І, ІІІ кв. 2016 року.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент ухвалення відповідного рішення), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент ухвалення відповідного рішення), суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами Головного управління ДФС у м. Києві проведено планову виїзну перевірку ТОВ «ТРИ ВЕДМЕДІ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки складено акт № 174/26-15-14-02-02/31450478 від 15.05.2017 року, в якому містяться висновки про порушення позивачем:

- пп. «е» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податку на доходи фізичних осіб на 31341, 70 грн.;

- пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено подання не в повному обсязі податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за формою № 1 ДФ за І, ІІІ кв. 2016 року;

- пп. 168.1.2, 168.1.5 п. 168. 1 ст. 168 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено військовий збір на 2611, 81 грн.

Так, зокрема, в п. 3.5.2.2 акту зазначено, що в ході перевірки виявлено неутримання податку на доходи фізичних осіб із суми доходу, отриманого від реалізації ТОВ «ТРИ ВЕДМЕДІ» легкового автомобіля марки «Renaut Logan» 2012 р.в. фізичній особі ОСОБА_1 (договір купівлі-продажу автомобіля від 08.09.2016 року б/н). Акт оцінки вищезазначеного транспортного засобу до перевірки не надано. Середньоринкова вартість легкового автомобіля Renaut Logan (2012 р.в., пробіг 170000 км), згідно з оприлюдненою інформацією на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (www.me.gov.ua), становить 131624, 00 грн. Вартість, за якою вчинено продаж зазначеного транспортного засобу (договірна ціна), складає 30393, 00 грн. Отже, автомобіль Renaut Logan продано зазначеній фізичній особі за ціною, нижчою середньоринкової вартості. Різниця між ціною продажу та середньоринковою вартістю становить 101231, 00 грн.

В ході перевірки виявлено неутримання податку на доходи фізичних осіб із суми доходу, отриманого від реалізації ТОВ «ТРИ ВЕДМЕДІ» легкового автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» 2012 р.в. фізичній особі ОСОБА_2 (договір купівлі-продажу автомобіля від 19.02.2016 року б/н). Акт оцінки вищезазначеного транспортного засобу до перевірки не надано. Середньоринкова вартість легкового автомобіля Chevrolet Lacetti (2012 р.в., пробіг 170000 км), згідно з оприлюдненою інформацією на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (www.me.gov.ua), становить 91879, 84 грн. Вартість, за якою вчинено продаж зазначеного транспортного засобу (договірна ціна), складає 50331, 98 грн. Отже, автомобіль Chevrolet Lacetti продано зазначеній фізичній особі за ціною, нижчою середньоринкової вартості. Різниця між ціною продажу та середньоринковою вартістю становить 41547, 86 грн.

На підставі вказаного акта перевірки 29.05.2017 року контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № про застосування штрафної санкції по податку на доходи фізичних осіб у сумі 510, 00 грн.;

- № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 44732, 49 грн., в т.ч. 13390, 79 грн. штрафної санкції;

- № про нарахування грошового зобов'язання по військовому збору у розмірі 3727, 71 грн., в т.ч. 1115, 90 грн. штрафної санкції.

Не погоджуючись із вказаними повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з підпунктому 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України), дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів.

Порядок оподаткування операцій з продажу або обміну об'єктів рухомого майна визначений статтею 173 Податкового кодексу України, якою законодавець визначив, що дохід платника податку від продажу (обміну) об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку).

Середньоринкова вартість легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів визначається щокварталу центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (для кожної марки, моделі таких транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, на підставі аналізу фактичних цін продажу відповідних транспортних засобів), і оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу в режимі вільного доступу до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Відповідно до пункту 173.1 статті 173 Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України затвердив своєю постановою від 10.04.2013 року № 403 Порядок визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, який встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі - транспортні засоби) з метою визначення доходу від їх продажу (обміну) для цілей обкладення податком на доходи фізичних осіб.

Пунктами 3 - 4 цього Порядку визначено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою:

Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100),

де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1;

Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства.

Коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації визначається як середнє значення співвідношення ціни транспортних засобів, що були у використанні, до ціни аналогічних нових транспортних засобів та не може бути меншим ніж 4 (п. 11).

Коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу транспортних засобів.

У разі коли фактичний середньорічний пробіг транспортних засобів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується. (п. 12).

Як вбачається із матеріалів справи, 09.02.2016 року між ТОВ «ТРИ ВЕДМЕДІ» (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 1624/8045, а саме: Chevrolet Lacetti 2012 р.в. за 50331, 98 грн.

Також позивач виступив продавцем і за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 8041/2016/056327 від 08.09.2016 року, укладеним з ОСОБА_1 щодо Renaut Logan 2012 р.в. Ціна договору - 30393, 00 грн.

В акті перевірки контролюючим органом зазначено середньоринкову вартість легкового автомобіля Renaut Logan (2012 р.в., пробіг 170000 км) - 131624, 00 грн. (відхилення від вартості реалізації цього ТЗ становить 101231, 00 грн.); середньоринкову вартість легкового автомобіля Chevrolet Lacetti (2012 р.в., пробіг 170000 км) - 91879, 84 грн. (відхилення від вартості реалізації цього ТЗ становить 41547, 86 грн.).

При наведенні цих даних відповідач посилався на пробіг автомобілів, що дорівнює 170000 км, однак ані у договорах купівлі-продажу цих транспортних засобів, ані в будь-яких інших матеріалах справи такі відомості не зазначені.

За таких обставин є незрозумілим механізм визначення контролюючим органом середньоринкової вартості реалізованих позивачем автомобілів.

Водночас, Цивільним кодексом України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627 Цивільного кодексу України вказує, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Тобто, визначення ціни за договором є істотною умовою договору купівлі-продажу і ці умови визначаються сторонами угоди.

Згідно з підпунктом 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Із вищенаведеного слідує, що встановлювати ціни, які не підтягають державному регулюванню, на продукцію або товари, належить виключно самим суб'єктам підприємницької діяльності, тобто учасникам договірних відносин.

Ринкова ж ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах (пп.14.1.219 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

З викладеного вбачається, що нормами Податкового кодексу України встановлюються окремі випадки, передбачені цим Кодексом, за яких при здійсненні операцій по реалізації товарів (робіт, послуг) та подальшому обчисленню доходу за такими операціями повинні застосовуватися звичайні ціни, визначені згідно законодавства.

Всупереч нормам Податкового кодексу України відповідач не довів правомірності способу визначення ним середньоринкової вартості легкових автомобілів, реалізованих позивачем фізичним особам.

Враховуючи викладене, на думку суду, висновки акта перевірки про заниження позивачем податку на доходи внаслідок неоподаткування податком на доходи з фізичних осіб доходу платника податків у сумі 142778, 86 грн. від реалізації рухомого майна нижче середньоринкової вартості є необґрунтованими, а визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб за даним епізодом порушення є протиправним.

Крім того, на підставі зазначених висновків перевірки контролюючим органом зроблено також висновок про подання не в повному обсязі податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за формою № 1 ДФ за І, ІІІ кв. 2016 року, за що застосовано штрафну санкцію у розмірі 510, 00 грн., та на 142778, 86 грн. доходу нараховано позивачу військовий збір у розмірі 2611, 81 грн. із застосуванням штрафної санкції.

Оскільки під час розгляду справи суд дійшов висновку про необґрунтованість нарахування позивачу податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 44732, 49 грн. та про протиправність податкового повідомлення-рішення від 29.05.2017 року № , тому спірні податкові повідомлення-рішення від 29.05.2017 року № про застосування штрафної санкції по податку на доходи фізичних осіб у сумі 510, 00 грн. та № про нарахування грошового зобов'язання по військовому збору у розмірі 3727, 71 грн., в т.ч. 1115, 90 грн. штрафної санкції, також є протиправними і підлягають скасуванню.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИ ВЕДМЕДІ» задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29.05.2017 року № , № , № .

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИ ВЕДМЕДІ» (, адреса: м. Київ, вул. Зрошувальна, 7) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов