Справа № 806/474/18
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м.Житомир справа № 806/474/18

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання розглянути заяви та скарги, стягнення моральної шкоди 1000000,00 грн,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Генерального Прокурора України щодо неналежного розгляду заяви від 29.07.2017;

- зобовязати Генерального прокурора України у встановленому законодавством порядку розглянути заяву від 29.07.2017;

- визнати протиправною бездіяльність Генерального Прокурора України щодо неналежного розгляду скарги від 25.08.2017;

- зобов'язати Генерального прокурора України у встановленому законодавством порядку розглянути скаргу від 25.08.2017;

- визнати протиправною бездіяльність Генерального Прокурора України щодо неналежного розгляду заяви від 25.08.2017;

- зобовязати Генерального прокурора України у встановленому законодавством порядку розглянути заяву від 25.08.2017;

- визнати протиправною бездіяльність Генерального Прокурора України щодо неналежного розгляду заяви від 31.08.2017;

- зобовязати Генерального прокурора України у встановленому законодавством порядку розглянути заяву від 31.08.2017;

- визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора України щодо неналежного розгляду скарги від 16.10.2017;

- зобов'язати Генерального прокурора України у встановленому законодавством порядку розглянути скаргу від 16.10.2017;

- визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора України щодо неналежного розгляду заяви від 11.10.2017;

- зобовязати Генерального прокурора України у встановленому законодавством порядку розглянути заяву від 11.10.2017;

- визнати протиправною бездіяльність Генерального Прокурора України щодо неналежного розгляду заяви від 15.11.2017;

- зобовязати Генерального прокурора України у встановленому законодавством порядку розглянути заяву від 15.11.2017;

- визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора України щодо неналежного розгляду скарги від 17.12.2017;

- зобовязати Генерального прокурора України у встановленому законодавством порядку розглянути скаргу від 17.12.2017;

- стягнути на користь позивача з Генерального прокурора України ОСОБА_4 1000000,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування зазначених позовних вимог вказав, що неодноразово звертався з заявами до Генерального Прокурора України. Проте, вказані заяви проігноровано відповідачем, оскільки відповіді на них відповідачем не надано чим, на думку позивача, порушено Закон України "Про звернення громадян" та ст.40 Конституції України. Крім того, вказав, що бездіяльність та протизаконна діяльність відповідача нанесла серйозну шкоду його здоров'ю, честі та гідності, яку він оцінює в розмірі 1000000,00 грн. та просить стягнути з відповідача. У зв'язку з чим для захисту своїх прав звернувся до суду.

Ухвалою від 05 березня 2018 року закрито провадження у справі №806/474/18 в частині визнання протиправною бездіяльність Генерального прокурора України щодо неналежного розгляду заяв ОСОБА_1 від 29.07.2017, від 25.08.2017, від 25.08.2017, від 31.08.2017, від 16.10.2017, від 15.11.2017 та зобов'язання відповідача їх розглянути у встановленому законодавством порядку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Вказала, що заява від 11.10.2017 та скарга від 17.12.2017 позивача згідно з даними автоматизованої системи електронного документообігу, електронної пошти та журналу обліку звернень, які надійшли засобами електронного зв'язку на спеціально визначену електронну адресу Генеральної прокуратури України не зареєстровані, а тому відсутня бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду вказаних звернень.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як пояснив позивач в судовому засіданні та зазначив у своїй позовній заяві, він звертався до Генерального прокурора України ОСОБА_3 із заявою від 11 жовтня 2017 року та зі скаргою від 17 грудня 2017 року.

Позивач вказує, що відповідачем неналежно розглянуто його звернення, чим, на думку ОСОБА_1, було порушено законодавство України та його права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 3 вищезазначеного Закону, заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про звернення громадян" у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 18 цього ж Закону визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви та бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

ОСОБА_1 до позовної заяви не додано доказів звернення до Генерального прокурора України ОСОБА_3 із заявою від 11 жовтня 2017 року та зі скаргою від 17 грудня 2017 року.

В прохальній частині своєї позовної заяви позивач зазначив, що всі його скарги та заяви було направлено через спеціальну форму для електронних звернень, розміщену на офіційному сайті Генеральної прокуратури та, з незалежних від нього причин, ОСОБА_1 не може надати їх копії.

Керуючись ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою від 06 лютого 2018 року зобов'язав відповідача надати в судове засідання, зокрема, заяву ОСОБА_1 від 11 жовтня 2017 та скаргу ОСОБА_1 від 17 грудня 2017 року та відповіді Генерального прокурора на них.

На виконання ухвали суду представником відповідача в клопотанні від 28.02.2018 №05/3-11694-18 зазначено про те, що згідно з даними автоматизованої системи електронного документообігу, електронної пошти та журналу обліку звернень, які надійшли засобами електронного зв'язку на спеціально визначену електронну адресу Генеральної прокуратури України () звернення ОСОБА_1 - заява від 11.10.2017 та скарга від 17.12.2017 отриманими, та, відповідно, зареєстрованими в Генеральній прокуратурі України не значаться. Вказані обставини представник відповідача в судовому засіданні підтвердила.

ОСОБА_1 в судовому засіданні наголосив, що звертався до Генерального прокурора України ОСОБА_3 із вищевказаними зверненнями, проте жодних доказів на підтвердження надати не може.

Тому, з огляду на викладене, судом факт звернення ОСОБА_1 до Генерального прокурора України ОСОБА_3 із заявою від 11 жовтня 2017 року та зі скаргою від 17 грудня 2017 року не встановлено.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Отже, оскарженню підлягають лише ті дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, які порушили права, свободи або законні інтереси позивача.

Враховуючи, що в ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт звернення ОСОБА_1 із заявою від 11 жовтня 2017 року та зі скаргою від 17 грудня 2017 року до Генерального прокурора України ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що відсутній предмет спору (порушення прав позивача).

Конституцією України гарантовано і забезпечено кожній людині і громадянину право на звернення до суду за захистом своїх прав чи свобод.

Звернення до адміністративного суду з позовом особи, якої не порушено право (відсутній предмет спору) є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача моральної шкоди та шкоди завданої здоров'ю, честі та гідності в розмірі 1000000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що судом не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача, відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду у порядку, визначеному статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення через суд першої інстанції.

Суддя Л.А.Шуляк

Повне судове рішення складене 13 березня 2018 року