Справа № 805/3704/17-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року справа №805/3704/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Нікольському районі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі № 805/3704/17-а (головуючий І інстанції Шувалова Т.О.), складену в повному обсязі 05 грудня 2017 року в м. Словянськ Донецької області за позовом Нікольської селищної ради до Управління Державної казначейської служби України у Нікольському районі Донецької області про поновлення операцій з бюджетними котами та заборону приймати рішення, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2017 року Нікольська селищна рада звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у Нікольському районі Донецької області про поновлення операцій з бюджетними коштами та заборону відповідачу приймати рішення про застосування заходів впливу за те ж порушення (а.с. 3-7).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі № 805/3704/17-а позовні вимоги задоволені частково. Визнано незаконним рішення Управління Державної казначейської служби України у Нікольському районі Донецької області про зупинення операцій з бюджетними коштами від 13 жовтня 2017 року №22з/3.

Визнано незаконним рішення Управління Державної казначейської служби України у Нікольському районі Донецької області про зупинення операцій з бюджетними коштами від від 13 жовтня 2017 року №23з/3. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 115-117).

Не погодившись із судовим рішенням, Управління Державної казначейської служби України у Нікольському районі Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем порушено норми бюджетного законодавства, в результаті чого застосовано до нього такий захід впливу як зупинення операцій з бюджетними коштами, передбачений пп. 2 п.1 ст.117 та ст.120 Бюджетного кодексу України.

Управління посилається на пункт 14 Порядку відновлення операцій з бюджетними коштами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 січня 2011 року № 21 та вважає, що воно не позбавлено права повторного застосування такого заходу впливу за порушення вимог бюджетного законодавства, як зупинення операцій з бюджетними коштами, до тих же розпорядників та/або одержувачів у разі не усунення або вчинення зазначених порушень у подальшому (а.с. 155-156).

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

14 та 22 лютого 2018 року від Управління Державної казначейської служби України у Нікольському районі Донецької області до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління.

12 березня 2018 року від селищної ради до канцелярії суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу разом з клопотанням про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 17 листопада 2017 року між Нікольською селищною радою та ТОВ БМНУ-1 укладено договір підряду №21/11-16 на виконання робіт по реконструкції водопровідних свердловин по об'єкту Система водопостачання смт.Володарське - реконструкція, модернізація водопровідних свердловин.

За умовами п. 4.1 договору підряду №21/11-16 від 17 листопада 2017 року, до початку виконання робіт Нікольська селищна рада перерахувала ТОВ БМНУ-1 передплату у розмірі 30% від загальної вартості робіт у сумі 441 781,68 грн., про що свідчать платіжні доручення № 1 від 28 листопада 2016 року та №1 від 28 листопада 2016 року (а.с. 74).

Акт виконаних робіт між сторонами підписано не було, оскільки підрядник не надав позивачу документи на підтвердження виконаних робіт. При цьому, ТОВ БМНУ-1 не повернуло Нікольській селищній раді отриману передплату у сумі 441 781,68грн.

03 січня 2017 року позивачем на адресу ТОВ БМНУ-1 було направлено претензію №2-20/5 з вимогами про повернення передоплати (а.с. 97-99).

За заявою голови Нікольської селищної ради, органами досудового розслідування було порушено кримінальну справу № 0000207 відносно керівника ТОВ БМНУ-1 за фактом нецільового використання бюджетних коштів, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис 15 червня 2017 року (а.с. 10).

04 січня 2017 року відповідачем складено відносно позивача протокол № 1 про порушення бюджетного законодавства, а саме неподання позивачем до органів казначейства, у встановлені терміни, підтверджуючих документів про отримання робіт при здійсненні попередньої оплати у розмірі 30% на виконання робіт по реконструкції водопровідних свердловин по об'єкту Система водопостачання смт. Володарське - реконструкція, модернізація водопровідних свердловин (а.с. 89).

На підставі вищевказаного протоколу, відповідачем протягом 2017 року застосовано до позивача заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, як зупинення операцій з бюджетними коштами та прийнято наступні розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами по державному та місцевому бюджетах, (ТКВКБМС 0106310 та ТКВКБМС 0100170):

- від 12 січня 2017 року №1з/3 на строк до 10 лютого 2017 року включно;

- від 12 січня 2017 року №2з/3 на строк до 10 лютого 2017 року включно;

- від 13 лютого 2017 року №3з/3 на строк до 14 березня 2017 року включно;

- від 13 лютого 2017 року №4з/3 на строк до 14 березня 2017 року включно;

- від 15 березня 2017 року №6з/3 на строк до 13 квітня 2017 року включно;

- від 15 березня 2017 року №7з/3 на строк до 13 квітня 2017 року включно;

- від 14 квітня 2017 року №8з/3 на строк до 13 травня 2017 року включно;

- від 14 квітня 2017 року №9з/3 на строк до 13 травня 2017 року включно;

- від 15 травня 2017 року №11з/3 на строк до 13 червня 2017року включно;

- від 15 травня 2017 року №10з/3 на строк до 13 червня 2017 року включно;

- від 14 червня 2017 року №12з/3 на строк до 13 липня 2017року включно;

- від 14 червня 2017 року №13з/3 на строк до 13 липня 2017 року включно;

- від 14 липня 2017 року №14з/3 на строк до 12 серпня 2017року включно;

- від 14 липня 2017 року №15з/3 на строк до 12 серпня 2017 року включно;

- від 14 серпня 2017 року №16з/3 на строк до 12 вересня 2017року включно;

- від 14 серпня 2017 року №17з/3 на строк до 12 вересня 2017 року включно;

- від 13 вересня 2017 року №18з/3 на строк до 12 жовтня 2017року включно;

- від 13 вересня 2017 року №19з/3 на строк до 12 жовтня 2017 року включно;

- від 13 жовтня 2017 року №22з/3 на строк до 11 листопада 2017року включно;

- від 13 жовтня 2017 року №23з/3 на строк до 11 листопада 2017 року включно (а.с. 11-40).

Фактично спірним питання даної справи є правомірність дій відповідача щодо зупинення операцій з бюджетними коштами на строк більше 30 днів в межах бюджетного року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив вимоги ч. 2 ст. 120 Бюджетного кодексу України зупиняв операції відповідача з бюджетними коштами строком більш ніж на 30 днів протягом бюджетного року. При цьому суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та скасував рішення у вигляді розпоряджень , якими зупинено вищевказані операції на період звернення позивача з позовом до суду.

Крім того, судом першої інстанції відмовлено у задоволені позовних вимог про заборону відповідачу приймати рішення про застосування заходів впливу за те ж порушення, оскільки ці вимоги спрямовані на майбутнє, а суд може надавати оцінку виключно обставинам та подіям, що вже відбулись.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 33 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України порушення встановлених вимог щодо ведення бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання бюджетів є порушенням бюджетного законодавства.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 117 Бюджетного кодексу України, за порушення бюджетного законодавства застосовується такий захід впливу, як зупинення операцій з бюджетними коштами.

Частиною 2 статті 120 Бюджетного кодексу України передбачено, що зупинення операцій з бюджетними коштами можливе на строк до 30 днів у межах поточного бюджетного періоду, якщо інше не передбачено законом.

Враховуючи вищевказані норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що такий захід впливу як зупинення операцій з бюджетними коштами застосовується загальним строком до 30 днів у межах поточного бюджетного періоду, тобто одного календарного року, як встановлено ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зупиняв операції позивача з бюджетними коштами щомісяця, починаючи з січня 2017 року по жовтень 2017 року включно на 30 днів кожне, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 120 Бюджетного кодексу України.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим посилання управління на положення п. 14 Порядку відновлення операцій з бюджетними коштами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 січня 2011 року № 21, яким встановлено, що відновлення операцій з бюджетними коштами не позбавляє уповноважені органи права повторного застосування такого заходу впливу за порушення вимог бюджетного законодавства, як зупинення операцій з бюджетними коштами, до тих же розпорядників та/або одержувачів у разі не усунення або вчинення зазначених порушень у подальшому, оскільки вищевказаний Порядок розроблений на виконання ст. 120 Бюджетного кодексу України і не може йому суперечити, відтак повторне застосування зупинення операцій з бюджетними коштами, до тих же розпорядників та/або одержувачів може бути застосоване строком до 30 днів у межах поточного бюджетного періоду, як встановлено ч. 2 ст. 120 Бюджетного кодексу України.

Повторне застосування такого заходу можливо з дотриманням строків дії зупинення зазначених операцій, строк який не може перевищувати 30 днів протягом поточного бюджетного року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність поновлення порушеного права позивача шляхом скасування діючих на час звернення до суду з позовом розпоряджень управління про застосування заходу впливу шляхом зупинення операцій з бюджетними коштами від 13 жовтня 2017 року за №№22з/3,23з/3( а.с.39-40), оскільки саме зазначеним рішенням суду будуть поновленні порушені права позивача, що відповідає вимогам ст.11 КАС України .

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не оскаржується постанова суду першої інстанції в частині виходу за межі позовних вимог та відмови у задоволені позовних вимог про заборону відповідачу приймати рішення про застосування заходів впливу за те ж порушення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Нікольському районі Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі № 805/3704/17-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 березня 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_1

ОСОБА_2