Справа № 2а-594/10
Суддя: Головчак М. М.
Дата ухвалення: 2010-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рівненський міський суд Рівненської області
___________________________________________________________________________________
Справа № 2а-594/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2010 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Головчак М.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії,

встановив :

В грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії з 01.01.2007 року по 31.12.2008 року в сумі 2595 грн. 90 коп. Вказує, що він відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни. Згідно із ст.6 цього Закону йому з 01.01.2006 року повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка у 2007-2008 роках не виплачувалась. Крім того, просить відновити пропущений строк звернення до суду, оскільки про порушення його права йому стало відомо після висвітлення зазначених подій в засобах масової інформації.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову. Вказує, що згідно ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога,яка виплачуєтьсяч замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно п.12 ст. 71 Закону України „Про державний бюдет України на 2007 рік" дію положення ст. 6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни" було зупинено на 2007 роки з метою приведення окремих норм законів у відповідності із цим Законом. Статтею 111 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 вищевказаного Закону виплачується особам, які є інвалідами у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків -- 25, у жінок- 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,визначеного законом. Проте, згідно із ч. З ст. 28 Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій,призначених згідно з цим Законом. Згідно із п. 41 розділу II Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Положення п.41 розділу II Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та зміни до деяких законодавчих актів України" втратило чинність як таке, що визнано неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, Оскільки до цього часу не приведені у відповідність вказані положення Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", у зв"язку із визнанням їх неконституційними та відсутністю нормативного акту про відновлення дії Закону України „Про соціальний захист дітей війни", у радакцїї, чинній до внесення змін, то порядок обчислення підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії особам, що мають право на таке підвищення згідно із Законом України „Про соціальний захист дітей війни", залишився неврегульованим. Відтак у 2008 році, зазначеній категорії осіб підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи соціально допомоги, яка виплачується замість пенсії, здійснюється відповідно до постанови КМУ від 28.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". При цьому п.8 постанови встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги,що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в таких розмірах : з 22 травня 48,10 грн., з 01 липня 2008 року - 48,20 грн., з 01 жовтня 2008 року 49,80 грн. Фінансування цих виплат проводиться із державного бюджету України,а не із кету Пенсійного фонду України. Виплата дітям війни не є пенсією,а надбавкою,яка виплачується в межах асигнувань з бюджету. Отже,фонд не може нести відповідальності власними коштами за соціальні зобов'язання Державного бюджету України. Відсутнє також програмне забезпечення для реалізації виплати підвищення дітям війни в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком. Управління пенсійного фонду не несе відповідальності за дії Уряду. Крім того, просить застосувати положення ст.ст.99,100 КАСУ стосовно річного строку звернення до суду. Покликаючись на викладені обставини, просить в задоволенні позову відмовити,справу розглянути за відсутності представника в порядку письмового провадження.

Позивач в судове засідання не з"явився, згідно письмової заяви просить розглянути справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Згідно із ст.1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення ( 02.09.1945 року) Другої світової війни було менше 18 років є дитиною війни.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною війни, що підтверджено посвідченням №170013 від 06.07.1998 року.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2007 рік з урахуванням ст. 111 зазначеного Закону, яка передбачала, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року по справі №6-рп/2007 були визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». А отже, з 09.07.2007 року дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було відновлено в повному обсязі. Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного суду, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Отже, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року позивач має право на підвищення розміру пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Що стосується дії у 2008 році статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004, № 2195-ІV, то Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» 28.12.2007 року передбачена інша редакція наведеної статті, а саме: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Положення пункту 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008.

Відповідно п.6 резолютивної частини вказаного рішення, Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними. Вказане рішення набуло чинності з 22.05.2008 року.

А відтак, позивач саме з 22.05.2008 року має право на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, що діяла в період до внесення змін пп. 2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року N 107-VI (що визнані некоституційними), а тому вказівка відповідача щодо не врегулювання даного питання Конституційним Судом України є безпідставною.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність визначено Законами України про державний бюджет на відповідний рік ( 2007, 2008 роки). Так, прожитковий мінімум для вказаної категорії осіб становив: 380 грн. в період з 01.01. по 31.03. 2007 р.; 410,06 грн. в період з 01.04.по 30.09.2007р.; 415,11 грн. в період з 01.10.по 31.12.2007р.; 470 грн. в період з 01.01.по 31.03.2008р.; 481 грн. в період з 01.04. по 30.06.2008р.; 482 грн. в період з 01.07. по 30.09.2008р.; 498 грн. в період з 01.10. по 01.12.2008р.

Постановою КМ України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», було встановлено підвищення до пенсії дітям війни в таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні.

Однак, вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі виникнення колізії між підзаконним нормативно-правовим актом та законом, застосуванню підлягають положення закону. Крім того, відповідно до ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що позивач у 2007 році підвищення до пенсії, як дитина війни не отримував. В період 2008 року позивач отримував підвищення до пенсії в розмірах, передбачених Постановою КМ України від 28.05.2008 року №530, що є значно меншим від розміру визначеного ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни.

За таких обставин, суд вважає, що право позивача порушене, він має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як це визначено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, виходячи з мінімальної пенсії за віком, що визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що ратили працездатність. Посилання відповідача на те, шо діючим законодавством не передбачений обов'язок здійснювати виплати, встановлені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», судом не приймаються до уваги. Так, згідно з п. З Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1261 від 24.10.2007 р., до основних засад Пенсійного фонду України відноситься, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. У п.8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження па підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення щодо призначення, донарахування перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону покладено па відповідні територіальні управління місцем проживання позивача.

Доводи відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог у зв'язку з відсутністю бюджетних коштів, призначених на ці виплати, судом не можуть прийняті до уваги. Суд вважає необхідним визначити, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання суб'єктами владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не приймається до уваги.

Суд також не бере до уваги посилання відповідача на те, що відсутній нормативно-правовий акт, який визначав би порядок реалізації ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Керуючись принципом верховенства права, зазначає, що правовідносини, які виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Таким чином, суд вважає, що дії відповідача щодо не виплати позивачу підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року є неправомірними.

В задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення невиплаченого підвищення до пенсії за період з 01.01.07 р. по 08.07.2007 р. та з 01.01.08 р. по 21.05.2008 р. слід відмовити, так як: у період 01.01.07 р. по 08.07.2007 р. дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.06 р., у період з 01.01.2008 р. по 21.05.2008 року - стаття 6 Закону України «про соціальний захист дітей війни» у відповідності із Законом України «Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. діяла в новій редакції, згідно з якою дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. У період з 01.01.07 р. по 08.07.2007 р. та з 01.01.08 р. по 21.05.2008 р. положення Законів України про державний бюджет на 2007-2008 роки, що зупиняли дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та викладали її в новій редакції, неконституційними не визнавались, не скасовувались, а тому підстав для їх незастосування не було.

Однак в частині стягнення з Управління пенсійного фонду України в м.Рівне недоплаченої суми допомоги в конкретному розмірі суд вважає за необхідне відмовити, оскільки перерахунок невиплачених коштів входить до обов"язків компетентних органів, тому суд прийшов до переконання про необхідність зобов"язання відповідача самостійно здійснити перерахунок недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни.

Що стосується поновлення строку звернення до суду, то відповідно до ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду,встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом їв, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,який,якщо не встановлено інше,обчислюється з дня,коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.100 КАС України встановлено,що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови,якщо на цьому наполягає одна із сторін.Якщо суд визнає причину пропуску звернення до суду поважною,справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом розглянуто вимогу ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду і визнано причину пропуску звернення до суду поважною, оскільки ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права після висвітлення подій у засобах масової інформації, а тому справа розглянута по суті заявлених позовних вимог. За таких обставин, вимога відповідача про відмову в позові на підставі ст.ст.99,100 КАС України задоволенню не підлягає.

Суд з відповідача судового збору не стягує, так як в силу п.34 ч.1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й організації від сплати державного мита звільняються. Судові витрати по справі слід присудити позивачу з державного бюджету у відповідності до вимог ч. 3 статті 94 КАС України, відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 69-72, 94, 99-102,159, 160-163, 167, 185, 186,254 Кодексу України адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року неправомірними.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне провести нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 недоплаченої щомісячної державної допомоги до пенсії як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана в Львівський апеляційний адміністративний суд через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення і проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови - з дня складення постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Рівненського міського суду М.М.Головчак