Справа № 308/1398/18
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1398/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

розглянувши у залі суду в м. Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Закарпатської митниці ДФС України про скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття провадження у справі.

У позові позивач посилається на те, що постановою в справі про порушення митних правил № 4198/30500/17 від 31.01.2018 року його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 8500 грн.

Дану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з постанови про порушення митних правил № 4198/30500/17 від 31.01.2018 року, 19.12.2017 року, о 00 год. 04 хв., в зону митного контролю пункту пропуску «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, на смугу руху «зелений коридор» у напрямку «вїзд в Україну» заїхав автомобіль, де в якості пасажира слідував він ОСОБА_1 Під час проведення митного контролю та перевірки документів було встановлено, що відносно нього ОСОБА_1 наявне орієнтування Закарпатської митниці ДФС щодо відсутності інформації про вивезення за межі митної території України автомобіля реєстраційний номер Словаччини МІ 663 СY, ввезеного на митну територію України 18.10.2017 року в режимі «транзит» через митний пост «Ужгород». Таким чином, він перевищив більше ніж на десять діб граничний термін транзитного перевезення автомобіля, а тому його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн.

Позивач зазначає, що він надав пояснення, в яких вказав, що не вивіз в межах встановленого терміну за митний кордон України транспортний засіб, у звязку з тим, що останній перебував на ремонтних роботах та не був придатний для експлуатації в період з 20.10.2017 року по теперішній час, про що додає до позову копію довідки ТОВ «Кобра» від 29.01.2018 року № 5.

Вказує, що із ст. 458 МК України випливає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням. Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Таким чином, зазначає, обовязковою умовою адміністративного правопорушення є суб'єктивна сторона - вина.

Також зазначає, що він притягається до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, яке полягає у перевищенні строку транзиту більше ніж на десять діб. Тобто, субєктивна сторона адміністративного правопорушення, нібито вчиненого ним, полягає в умисному ухиленні від обовязку доставки транспортного засобу у встановлений строк.

Вважає, що при розгляді справи не було враховано те, що він не міг виконати покладений на нього обовязок через те, що автомобіль був виведений з ладу та перебував на ремонтних роботах та існувала обєктивна причина невиконання даного обовязку. Така обставина підтверджується доказами, а саме, довідкою від 29.01.2018 року № 5. А тому, вказує, що в його діях відсутня вина, а отже, відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що автомобіль не був придатним до експлуатації, у звязку з чим він не міг та не мав можливості виконати обовязок щодо вчасного перетину кордону транспортним засобом, позивач просить суд скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 30.01.2018 року № 4198/30500/17, яку складено заступником начальника Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2, відносно нього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а провадження у справі закрити у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. Копію даної ухвали надіслано сторонам.

02.03.2018 року від представника Закарпатської митниці ДФС України ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, який відповідає вимогам ст. 162 КАС України.

У відзиві представником відповідача зазначається, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають у звязку із правомірністю винесеної постанови та безпідставністю адміністративного позову.

Вказує, що у наданому поясненні ОСОБА_1 підтвердив факт не вивезення зазначеного транспортного засобу за межі території України, у звязку з його поломкою. Проте, надати довідку про знаходження автомобіля на ремонті не зміг. Зазначає, що з метою продовження строку транзиту, він не звертався та у період з 18 жовтня по 19 грудня 2017 року на лікуванні не перебував.

Також зауважує, що у розділі VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657, який зареєстровано в Міністерстві юстиції 02.10.2012 року № 1669/21981, надано визначення аварії та обставин непереборної сили. Пунктом 3 розділу VIII зазначеного Порядку передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції. Пунктом 5 розділу VIII Порядку передбачено, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Однак, як вказує представник відповідача у відзиві, з матеріалів справи та пояснення ОСОБА_1 встановлено, що він до митного органу із відповідною письмовою заявою не звертався. Документів, які б підтверджували вчинення ним порушення митних правил внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили надано не було.

Представник відповідача зауважує, що згідно з наданою копією довідки «Кобра» автомобіль марки «Mersedes-Benz E 200», реєстраційний номер MI 663 CY, номер кузова НОМЕР_1, з 20.10.2017 року знаходиться в автомайстерні на ремонті, своїм ходом їхати не може. Однак, в даній довідці взагалі відсутні відомості у звязку з якими пошкодженнями автомобіль знаходиться на ремонті.

Вважає, що таким чином можна зробити висновок, що транспортний засіб вийшов із ладу внаслідок звичайної його експлуатації, що в розрізі з положеннями ст. ст. 95, 192, 460 МК України виключає ознаки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Крім того, представник відповідача стверджує, що поломка транспортного засобу не могла завадити ОСОБА_1 вивезти його за межі України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті), оскільки жодною нормою митного законодавства не передбачено способу виконання такого зобовязання.

За твердженням представника відповідача, докази, які підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили відсутні, а тому терміни перебування автомобіля в ремонті, в контексті ст. 192 МК України, не підлягають виключенню зі встановленого ч. 1 ст. 95 МК України строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту, оскільки його не переривають.

Також представник відповідача просить суд врахувати, що відповідно до п. 7 розділу V наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615 «Про затвердження Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів», документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Представник відповідача наголошує, що ні під час розгляду справи в митниці, ні до позовної заяви ОСОБА_1 не надав наряд-замовлення, який підтверджує факт прийняття на ремонт автомобіля, рахунок-фактуру або інші документи, що підтверджують придбання запасних частин, необхідних для ремонту автомобіля.

На підставі викладеного представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС у повному обсязі.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до положень ч. 5 ст. 262 КАС України, не надійшло.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил № 4198/30500/17 від 31.01.2018 року громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 8500 грн.

Вказаною постановою встановлено, що 19.12.2017 року, о 00 год. 04 хв., в зону митного контролю пункту пропуску «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС на ділянку «вїзд в Україну» заїхав легковий автомобіль марки «AUDI А6, реєстраційний номер 1ВТ4159, в якому в якості пасажира із Словаччини в Україну слідував ОСОБА_1. Формою проходження митного контролю він обрав порядок проходження по каналу «зелений коридор».

Під час здійснення митних формальностей внаслідок спрацювання АСАУР було встановлено, що відносно ОСОБА_1 наявне орієнтування Закарпатської митниці ДФС № 11241/07-70-63/47 від 20.11.2017 року щодо відсутності інформації про вивезення за межі митної території України транспортного засобу реєстраційний номер MI663CY.

В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України встановлено, що 18.10.2017 року ОСОБА_1 ввіз через пункт пропуску «Ужгород» Закарпатської митниці легковий автомобіль марки «Mersedes-Benz Е 200», реєстраційний номер M1663CY, номер кузова НОМЕР_1, в митному режимі «транзит».

Мотивуючи постанову ст. 95 МК України, згідно з якою визначений строк транзиту для автомобільного транспорту, який складає 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб), заступник начальника Закарпатської митниці ДФС вказує, що відповідно до інформації ПІК «Інспектор 2006» та ЦБД ЄАІС Держмитслужби ОСОБА_1 мав вивезти автомобіль марки «Mersedes-Benz Е 200», реєстраційний номер MI663CY, в зоні діяльності однієї митниці в строк до 23.10.2017 року. Станом на 19.12.2017 року термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного з метою транзиту становить більше ніж десять діб.

У наданому поясненні ОСОБА_1 підтвердив факт невивезення зазначеного транспортного засобу за межі території України, у звязку з його поломкою. Проте, надати довідку про знаходження автомобіля на ремонті не зміг. У митницю, з метою продовження опоку транзиту він не звертався. У період часу з 18 жовтня по 19 грудня 2017 року на лікуванні не перебував.

В постанові зазначено, що під час розгляду справи ОСОБА_1 надав копію довідки ТОВ «Кобра» від 29.01.2018 року № 5 та копію довідки № АА 515861 з ЄДРПОУ.

Відповідно до поданих документів транспортний засіб марки «Mersedes-Benz Е 200», реєстраційний номер MI663CY, номер кузова НОМЕР_1, з 20.10.2017 року знаходиться на ремонті. В звязку з чим проводяться ремонтні роботи не зазначено. Поміж цього, не надано акта прийому-передачі, чека про оплату ремонтних робіт та інше.

Крім того, ТОВ «Кобра», у відповідності до Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657, який зареєстровано в Міністерстві юстиції 02.10.2012 року № 1669/21981, не є уповноваженою особою на видачу документів, що підтверджують факт таких обставин.

Як зазначено у постанові, з матеріалів справи та пояснення ОСОБА_1 встановлено, що він до митного органу із відповідною письмовою заявою не звертався.

За твердженням заступника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки товарів, а саме транспортного засобу марки «Mersedes-Benz Е 200», реєстраційний номер MI663CY, номер кузова НОМЕР_1, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів від одного підрозділу цього органу до іншого), більше ніж на десять діб.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, підтверджується протоколом про порушення митних правил № 4198/30500/17 від 19.12.2017 року, його поясненнями, доповідною запискою старшого державного інспектора Коваленка К.В. та іншими документами, які містяться у справі.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова винесена на підставі протоколу про порушення митних правил № 4198/30500/17 від 19.12.2017 року.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Пунктом 25 ст. 4 МК України передбачено, що митний режим комплекс взаємоповязаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення

Відповідно до ст. 90 МК України транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб); 2) для залізничного транспорту 28 діб; 3) для авіаційного транспорту 5 діб; 4) для морського та річкового транспорту - 20 діб; 5) для трубопровідного транспорту 31 доба; 6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) 90 діб. До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 1 ст. 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

За приписами ч. ч. 1, 5 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення. Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція ч. 3 ст. 470 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у перевищенні встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Санкція даної норми передбачає накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, обовязковим елементом складу правопорушення є перевищення строку транзитних перевезень транспортних засобів більш як на десять діб.

Враховуючи вимоги чинного законодавства, порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, починається з моменту закінчення визначеного строку для вивезення автомобіля, ввезеного в режимі «транзит» і триває упродовж всього часу невиконання вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно з п. 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657 (далі Порядок), у цьому розділі терміни вживаються в такому значенні: аварія небезпечна подія техногенного характеру, у звязку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; документальне підтвердження надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; обставини непереборної сили надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обовязкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

Відповідно до п. п. 5 п. 2 розділу VIII Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Згідно з п. п. 6 п. 2 розділу VIII Порядку рішення про припинення (завершення) митного режиму приймається лише щодо транспортних засобів або товарів (їх частини), які внаслідок факту аварії чи дії обставин непереборної сили були знищені, повністю та безповоротно пошкоджені, втрачені або зіпсовані.

Як встановлено судом встановлено, ОСОБА_1 18.10.2017 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, з метою транзиту, ввезено на митну територію України автомобіль марки «Mersedes-Benz Е 200», реєстраційний номер MI663CY, номер кузова НОМЕР_1. У встановлений законодавством десятиденний строк автомобіль з митної території України вивезено не було. Даний факт підтверджується постановою в справі про порушення митних правил № 4198/30500/17 від 31.01.2018 року, а також позовною заявою позивача, який визнає факт ввезення вказаного автомобіля з метою транзиту, а також те, що він не вивіз транспортний засіб, в межах встановленого строку, за митний кордон України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 надати довідку митному органу про знаходження автомобіля на ремонті не зміг, з метою продовження строку транзиту, він не звертався, у порядку встановленому Порядком, а також, у період з 18.10. по 19.10.2017 року на лікуванні не перебував.

Додана до матеріалів справи довідка ТОВ «Кобра» за вих. № 5 від 29.01.2018 року не є належним, допустимим та достатнім доказом в розумінні ст. ст. 73, 74, 76 КАС України, так як з даної довідки вбачається, що автомобіль марки «Mersedes-Benz E 200», реєстраційний номер MI663CY, номер кузова НОМЕР_1, з 20.10.2017 року знаходиться в автомайстерні на ремонті, своїм ходом їхати не може. Проте, у наданій довідці взагалі відсутні відомості у звязку з якими пошкодженнями автомобіль знаходиться на ремонті, а тому, ця довідка не є підтвердженням вчинення порушення митних правил ОСОБА_1 внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, а також не є доказом того, що поломка транспортного засобу могла завадити ОСОБА_1 вивезти його за межі України за допомогою інших способів.

Таким чином, судом встановлено, що обставин, передбачених ч. 1 ст. 460 МК України, не має, оскільки перебування автомобіля на ремонті не є доказом існування аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що унеможливили виконати вимоги ст. 95 МК України, а відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 перевищив встановлений ст. 95 МК України транзитний строк доставки автомобіля, що перебував під митним контролем, більше ніж на десять діб, в його діях наявний склад порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Статтею 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням вищенаведених норм законодавства та фактичних обставин справи, беручи до уваги, що доказів, які мали б спростувати факт наявності порушення митних правил та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а позов без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 73-77, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття провадження у справі залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Дата складання повного рішення суду 16.03.2018 року.

Головуюча О.М. Світлик