Справа № 404/6963/17
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/6963/17
Номер провадження 2-а/404/101/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого судді Завгороднього Є.В.,

при секретарі судових засідань Ткачук Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 до командира роти №4 батальйону УПП м. Кропивницький старшого лейтенанта поліції Кушнірюк Сергія Валерійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Кіровський районний суд міста Кіровограда з позовом до заявленого суб'єкта оскарження, в якому просить: визнати протиправними дії командира роти №4 батальйону УПП в м. Кропивницький старшого лейтенанта поліції Кушнірюка Сергія Валерійовича, щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 822904 від 30.10.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.; визнати незаконною та скасувати постанову АР №822904 по справі про адміністративне правопорушення від 30.10.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в позовній заяві просить розгляд справи проводити без її участі. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши зміст і підстави заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та доводи сторін, з'ясовані наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Зі змісту винесеної відповідачем постанови серії АР №822904 від 30.10.2017 року, убачається що: позивач 19.08.2017 року о 03 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «BMW 525», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись в місті Кропивницький по вул. Ак. Тамма, біля «Критого ринку» не маючи при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1 ґ Правил дорожнього руху України.

Для забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові інспектор не врахував приписів частин 1-3 ст. 7 КУпАП про необхідність розгляду і вирішення справ не інакше як на підставі наступних засад: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Положеннями ст. 251 КУпАП саме на посадову особу (заявленого суб'єкта оскарження) покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких не вистачає.

Відповідно до п. 9 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, згідно наказу МВС України від 06.11.2015 року № 1376 з подальшими змінами, бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача - зобов'язав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України. Всупереч висловленій пропозиції, суду доказів не подано. Відповідач не дотримався вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав, витребуваних судом доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановила наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність позивача та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно п. 21.2 Закону України від 01.07.2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що «Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод».

Згідно п. 2.1 ґ Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтверджуючі документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

З письмових пояснень позивача, що викладені в адміністративному позові вбачається, що позивач мала при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі і повідомила про це командиру роти , яким було здійснено зупинку транспортного засобу. Після спливу двох місяців, позивачка дізналася про складення постанови про накладення адміністративного стягнення за фактом нібито вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Дотримуючись умов ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується і ґрунтується на припущеннях зацікавленої у результатах службової особи: постанови, яка не може бути визнана як належний та допустимий доказ. Оскаржуване рішення винесено з обмеженням прав особи на захист.

Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов'язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, а подальший захист прав і свобод особи забезпечено в суді при оскарженні дій чи рішень суб'єкта владних повноважень.

Всупереч виконання практики застосування рішень Європейського суду з прав людини ( ст. 6 Конвенції) не було роз'яснено процесуальні права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, після чого водій добровільно, без обмеження процесуальних прав і свобод заперечив проти здійснення ним адміністративного проступку. Таку форму доказування передбачено національним законодавством і вона не суперечить міжнародним стандартам, а тому суд вважає необхідним застосування відповідної форми доказування в даному випадку.

Відповідач не спростував заперечення водія. Не відбирались пояснення очевидців. Залишаються не спростованими заперечення особи яка притягається до адміністративної відповідальності. У будь-якій формі не фіксувався процесуальний порядок, з моменту виявлення ймовірного проступку, до вручення копії постанови про адміністративне правопорушення (ст. 284 КУпАП).

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Щодо вимоги позивача про визнання дій командира роти патрульної поліції протиправними, то відповідач за Законом має право на збір, оцінку та процесуальну фіксацію доказів та прийняття рішень пов'язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху. Тобто, позивач не довів, що дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були протиправними, суд скасовує постанову не з підстав протиправності дій інспектора, а через відсутність доказів винуватості водія.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Керуючись ст.ст. 72, 171, 229, 241, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову серії АР №822904 від 30.10.2017 року командира роти №4 батальйону УПП м. Кропивницький старшого лейтенанта поліції Кушнірюк Сергія Валерійовича в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, за ч. 1 ст. 126 КУпАП України - скасувати.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровського Є. В. Завгородній

районного суду

м.Кіровограда