Справа № 753/14838/17
Суддя: Леонтюк Л. К.
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/33/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря СЛАКВА О.О.

сторін:

представника позивача : ОСОБА_2

представника відповідача КУЗЬМЕНКО Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації управління праці та соціального захисту населення, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації про визнання дій протиправними та зобов"язати вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації управління праці та соціального захисту населення, залучивши в якості третьої особи: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації про визнання дій протиправними та зобов"язати вчинити певні дії. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є особою яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, безпосередній учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням загальнодержавного зразку серії НОМЕР_1та довідкою до нього за НОМЕР_2. Внаслідок участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вона у 2005році отримала третю групу інвалідності довічно, яка пов'язана з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серії КИ-1 №004853 . З метою реалізації свого права, у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» вона у травні поточного року звернулась із заявою про встановлення їй статусу та видачі посвідчення інваліда війни до відповідача . До заяви додала довідку медико-соціальної експертної комісії, в якій зазначена група та причина інвалідності, та документи, які підтверджують її участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань цивільної оборони, в тому числі - довідку, видану третьою особою, як колишнім Штабом цивільної оборони Київської області та органом ДСНС (раніше МНС) України, в якому зберігаються архівні дані і документи, що стосуються організації заходів Цивільної оборони в зв'язку з аварією на ЧАЕС , а також маршрутний лист, наказ по Прип'ятському АТП від 26.04.1986 р. № 227 «Про організацію роботи підприємства в зв'язку з аварією на ЧАЕС» та додатковий список працівників Прип'ятського АТП 31015,що були залучені на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986році в складі формувань цивільної оборони.

Відповідач розглянувши її документи, своїм листом від 08.06.2017 № 01-08/4542відмовив у задоволенні її законного права. При цьому він навіть не звернув уваги на те, що всі його вимоги нею були виконані, а саме: довідка, яка була видана їй Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації і яка у відповідності до вимог КАС України є письмовим доказом, має посилання на розпорядчий документ, на підставі якого її було залучено до формувань ЦО - наказ по Прип'ятському АТП від 26.04.1986№ 227«про організацію роботи підприємства в зв'язку з аварією на ЧАЕС» та всі відомості про виконану нею роботу.

Крім того, відповідач посилається на листи Мінпраці України, які не пройшли реєстрації в Мін'юсті України, через що не є нормативно-правовими документами. Крім того, зазначені листи суперечать змісту інших листів із зазначеного питання цього ж Міністерства .

Водночас, відповідач у своїй відповіді неправильно застосував вимоги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які викладені відповідно у пунктах 1 та 9 частини статті 7 цього закону, через що вимагають від неї пов'язати інвалідність не з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а з виконанням обов'язків військової служби, що також є протиправним. Вважає дії відповідача неправомірними та протизаконними, оскільки він, всупереч вимог Конституції та законодавству України намагається звузити коло її прав і свобод. ЇЇ переконання грунтується на роз'ясненнях Верховної Ради України, листах центральних органів виконавчої влади з цих питань , а також на інформації про судову практику за аналогічними позовами, в тому числі - в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій . На теперішній час зазначене питання інакше, ніж у судовому порядку, вирішено бути не може.

Разом з тим, тільки Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації, як колишній Штаб ЦО Київської області, орган МНС України та володілець архівних даних і документів з питання організації на території Київської області заходів ЦО в зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС, може підтвердити свої повноваження щодо видачі довідки, якою встановлено факт, що має юридичне значення, а також надати суду необхідні пояснення та документи, які підтверджують правомірність надання цих довідок, що підтверджують участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, а отже - і її право на отримання посвідчення інваліда війни, а в подальшому - на відповідні пільги. А тому просить визнати дії Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації управління праці та соціального захисту населення про відмову їй у встановлені статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення протиправними .

Зобов"язати Дарницьку районну в місті Києві Державну адміністрацію управління праці та соціального захисту населення встановити їй статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

В судове засідання позивачка належним чином повідомлена не прибула, проте через свого представника надала письмову заяву від 28.02. 2018 року про розгляд справи за її відсутності, підтримуючі позовні вимоги та просила їх задовольнити ( а.с.123).

Представник позивача ОСОБА_2, яка діє за довіреністю НМЕ 638719 від 06.10. 2017 року ( а.с. 111) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовних вимогах та просила суд задовольнити вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача Кузьменко Л.Є., яка діє за довіреністю № 01-14/08 від 03.01. 2017 року ( а.с. 112) підтримала свої письмові заперечення, які надійшли через загальну канцелярію за вх. № 51828 від 26.10. 2017 року ( а.с. 57- 61) та просила у задоволенні позову відмовити. Додатково пояснивши суду, як вбачається з наявних документів позивачка є особою, яка у розумінні Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має лише статус постраждало! в мирний час особи внаслідок Чорнобильської катастрофи і не може бути віднесена до осіб, які дійсно належать до учасників війни.Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 11.05.05 № 05-285/26-14 надається роз'яснення: цивільна оборона у своїй структурі мала військові формування і загони цивільної оборони на підприємствах. Крім того, такі загони чи ланки працювали на різних об'єктах з ліквідації наслідків аварії на АЄС. Всі роботи, які виконувались формуваннями цивільної оборони, регламентувались відповідними розпорядженнями штабів цивільної оборони. Дії позивачки свідчать про їх невідповідність дійсності, що підтверджується наступним: позивачка ОСОБА_4 не надала до управління праці, а так само і не надала до адміністративного позову жодної архівної довідки та будь-які інші документи, що підтверджували б її участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Участь позивачки в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та встановлення їй у зв'язку з цим групи інвалідності є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».Інформація, надана до управління позивачкою є такою, що не надає підстав поширення на неї положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки не міститься жодного посилання на наказ чи розпорядження штабу Цивільної оборони, контракт тощо. Також відсутні докази, що підтверджують його участь у складі формувань Цивільної оборони, оскільки не міститься ані прізвища позивачки, ані дати, періоду залучення її до складу таких формувань. Тобто, надані позивачкою документи не підтверджують її участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі формувань Цивільної оборони.

Міністерство з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у своєму офіційному роз'ясненні від 14.08 2006 року №04-9492/281 підтверджує, що у зв'язку з тим, що план Цивільної оборони в період аварії на ЧАЕС не вводився (не було відповідного доручення Уряду СРСР) працівники, які залучались для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і стали інвалідами внаслідок пов'язаних з цим захворювань, не можуть бути віднесені до осіб, що підпадають під дію вимог частини другої пункту 9 статті 7 ЗаконуУкраїни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Соціальний захист такої категорії осіб здійснюється на загальних підставах відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Не вказано жодних даних про залучення ОСОБА_4 з посиланням на розпорядження штабу Цивільної оборони, контракт, тощо. А залучення ОСОБА_4 до складу не воєнізованого формування фактично було не можливим, оскільки відповідно до діючих нормативно правових актів, а саме Постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.1994 № 299 «Про затвердження Положення про Цивільну оборону України», а саме п.8 розділу II, а також ст.11 Закону України «Про цивільну оборону України» невоєнізовані формування Цивільної оборони - це складова частина сил цивільної оборони, які утворюються на воєнний час в областях, містах, районах, а також на підприємствах, що продовжують свою виробничу діяльність під час війни.

Третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації у судове засідання не направила свого представника, проте через загальну канцелярію за вх. № 6814 від 07.02. 2018 року надала свої письмові пояснення, просила розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги, зазначивши, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико- соціальної експертизи комісії про групу та причини інвалідності ( а.с.124-125).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити , з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551-XII визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 цього Закону, до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302 (далі - Положення № 302), посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

В абз. 2 п. 7 Положення № 302 закріплено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Пунктом 10 Положення № 302 передбачено, що посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення цього Положення.

Системний аналіз вказаним положень дає підстави для висновку, що обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону, є наявність в особи сукупності таких обов'язкових умов: залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною, зокрема, в ухвалі від 23.03.2017 року у справі № 676/4127/16-а.

Згідно Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06.07.1975 року № 90, до складу формувань зараховуються в обов'язковому порядку громадяни СРСР чоловіки у віці від 16 до 60 років та жінки від 16 до 55 років… Невоєнізовані формування цивільної оборони, які можуть використовуватися у мирний час для боротьби з масовими лісовими пожежами, ліквідації наслідків стихійних лих, значних аварій і катастроф, комплектуються особовим складом шляхом залучення до цих формувань в обов'язковому порядку робітників, службовців, колгоспників.

Таким чином, формування Цивільної оборони, у тому числі невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф та стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

При цьому, жодний нормативний документ з питань Цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань Цивільної оборони.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 з березня 2000 року є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом 3-ої групи, захворювання якого пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Статус ліквідатора аварії на ЧАЕС встановлено на підставі довідки про підвищену заробітну плату від 23.10.1990 р. № 65, виданої Прип"ятським автотранспортним підприємством 31015

Згідно інформаційної довідки Головного управління з питань надзвичайних ситуацій від 30.05.2017р. № 01.1-14/894-7, позивач 26 квітня 1986 року приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі не воєнізованого формування цивільної оборони згідно наказу по Прип"ятському АТП від 26.04. 1986 року № 227 " Про організацію роботи підприємства в зв"язку з аварією на ЧАЕС", документи надані заявником тощо.

Відповідно до довідки до Акту огляду МСЕК серії КИ-1 № 004853 від 09.2.2005р. та експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 686 вбачається, що інвалідність ОСОБА_4 отримана саме внаслідок захворювань, пов'язаних із ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Крім цього, наявні в матеріалах справи докази підтверджують участь позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме: наказу по Прип"ятському АТП від 26.04. 1986 року № 227 " Про організацію роботи підприємства в зв"язку з аварією на ЧАЕС" та додатковий список працівників Прип"ятського АТП 31015, що були залучені на ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році в складі формувань цивільної оборони; маршрутний лист, виданий Прип"ятського АТП 31015, виданий 14.02. 2011 року № 295.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, який заперечує проти задоволення позову, не доведено, що виключно наказом чи розпорядженням про включення особи до формування Цивільної оборони може підтверджуватися факт участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі таких формувань.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем документи підтверджують факт її участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та відповідно, дають йому право на встановлення статусу інваліда війни та отримання посвідчення інваліда війни.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, у випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Втручанням у дискреційні повноваження суб'єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов'язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб'єкта владних повноважень.

Тобто, законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988 року), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому, судом враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі № 804/14800/14.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов'язання відповідача надати ОСОБА_4 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що дії відповідача щодо відмови в наданні статусу інваліда війни ОСОБА_4 є неправомірними, оскільки відповідач діяв не на підставі та не у спосіб передбачений чинним законодавством .

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб"єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 77, 78, 139, 241, 242, 243 ч.3, 250, 286, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації управління праці та соціального захисту населення, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації про визнання дій протиправними та зобов"язати вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати дії Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації управління праці та соціального захисту населення про відмову ОСОБА_4 у встановлені статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення протиправними .

Зобов"язати Дарницьку районну в місті Києві Державну адміністрацію управління праці та соціального захисту населення встановити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: 02121, АДРЕСА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися 09 березня 2018 року.

Копію вступної та резолютивної частини рішення вручити сторонам в залі суду.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК