Справа № 806/2331/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" березня 2018 р. Справа № 806/2331/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Семенець К.О.,

представника відповідачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" жовтня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати інформацію , -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Міністерства юстиції України, в частині ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 03.05.2017, від 15.05.2017 та від 17.05.2017;

- визнати неправомірними дії Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 03.05.2017, від 15.05.2017, та від 19.05.2017;

- зобов'язати Міністерство юстиції України надати повну інформацію на звернення від 03.05.2017, від 15.05.2017 та від 17.05.2017;

- зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області надати повну та достовірну інформацію на звернення від 03.05.2017, від 15.05.2017 та від 19.05.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що на його звернення до відповідачів від 03.05.2017, 17.05.2017 та від 15.05.2017 отримав відповіді у вигляді листів без направлення витребовуваних документів. Вважає дії відповідачів щодо невиконання вимог Законів України "Про інформацію", "Про звернення громадян" неправомірними.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2017 позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Міністерства юстиції України, в частині ненадання копії наказу від 23.12.2003 №166/5.

Зобов'язано Міністерство юстиції України надати ОСОБА_5 копію наказу від 23.12.2003 №166/5.

В решті заявлених вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач, Міністерство юстиції України, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції при задоволенні позову не встановив факту порушення прав позивача та його право на звернення до суду. Також не враховано, що відповідно до п.2ч.1 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" внутрішньоорганізаційні акти індивідуальної дії не підлягають оприлюдненню, оскільки є конфідеційною інформацією з обмеженим доступом.

Позивач судове рішення в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував.

В судовому засіданні представник відповідачів апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з"явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розгляд справи провести без участі позивача.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідачів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем до Міністерства юстиції України направлено: звернення від 03 травня 2017 року (а.с. 8); заяву від 15 травня 2017 року (а.с.9); та заяву від 17 травня 2017 року (а.с.7). Відповідно до змісту прохальних частин поданих заяв (звернень), позивач просить провести перевірку щодо встановлення місця проживання та реєстрації громадянина ОСОБА_6, а також надати копію наказу про позбавлення приватного нотаріуса ОСОБА_6 права займатись нотаріальною діяльністю.

Міністерство юстиції України листом від 23.05.2017 №19479Б-12785/19 (зворот а.с. 11) та листом від 09.06.2017 № 21941/ПІ-Б-1624/19 (зворот а.с. 8) повідомило позивача, що рішенням Комісії з розгляду питань щодо анулювання свідоцтв про право зайняття нотаріальною діяльністю та згідно з наказом Міністерства юстиції України від 23.12.2003 № 166/5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім'я ОСОБА_6, було анульовано. Згідно з наказом Житомирського обласного управління юстиції від 12.01.2004 № 8/З приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_6 по Житомирському міському і районному нотаріальному округах була припинена з 12.01.2004. Крім того, Міністерство юстиції України не має повноважень встановлювати місце проживання громадян та встановлювати обмеження у наданні фізичними особами юридичних послуг іншим особам.

ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області направлялись звернення від 03 травня 2017 року (а.с.10), від 15 травня 2017 року (а.с. 9) та від 19 травня 2017 року (а.с. 6), відповідно до змісту яких позивач просив провести перевірку щодо встановлення місця проживання ОСОБА_6, а також надати копії наказів Міністерства юстиції України відносно ОСОБА_6

Головним територіальним управлінням юстиції надано відповіді на звернення позивача від 16.05.2017 року №475/22/2.1-32/2017 (а.с. 7 зворот), від 26.05.2017 року №475/22/2.1-32/2017 повторно (а.с. 10 зворот), якими повідомлено ОСОБА_4 про анулювання свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_6 відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2003 № 166/5. Положенням про Головні територіальні управління юстиції України не наділені повноваженнями щодо встановлення місця проживання фізичних осіб.

Листом від 02.06.2017 року № 570/2.2/2.1-32/2017 Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області повідомило ОСОБА_4 про неможливість надання копії наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2003 № 166/5 у зв'язку з його вилученням і знищенням. Додатком до вищезазначеного листа є копія наказу № 8/з від 12.01.2004 про припинення діяльності приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6.(а.с. 60-61).

На підтвердження факту знищення наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2003 № 166/5 Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області надало копію акту про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду (а.с. 37-59).

Вважаючи відповіді Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Житомирській області неправомірними та такими, що містять недостовірну інформацію, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції задовольнив позов частково. Зобов'язуючи відповідача надати ОСОБА_7 копію наказу від 23.12.2003 № 166/5, суд вважав, що запитувана позивачем інформація не відноситься до ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", Міністерство юстиції України протиправно не надало копію наказу відносно приватного нотаріуса ОСОБА_6 При цьому суд відмовив у задоволенні позову до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Колегія судді не погоджується з таким висновком з огляду на таке.

За змістом частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (у редакції, чинній на момент направлення позивачем запиту, далі - Закон №393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно зі статтею 4 Закону №393/96-ВР, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Статтею 19 Закону №393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Частиною 1 статті 20 Закону №393/96-ВР передбачено строки розгляду такого звернення та надання відповіді.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII кожен має право на інформацію.

Перелік підстав відмови в задоволенні запиту передбачено ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Пунктом 33 частини 4 Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженого Постановою КМ України, від 02.07.2014, № 228 (далі - Положення), Міністерство юстиції України, відповідно до покладених на нього завдань організовує розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних із діяльністю Мін'юсту, його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, а також стосовно актів, які ним видаються.

Приписами п. 15. "Порядку внесення Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату", затвердженого Наказом Мін'юсту, від 28.07.2011, № 1904/5 (далі - Порядок) визначено, що копія наказу Міністерства юстиції України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю надсилається особі, щодо якої видано цей наказ, та Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін'юсту, управлінню юстиції, Нотаріальній палаті України, які внесли Подання. У разі якщо Подання було внесено Департаментом державної реєстрації та нотаріату Мін'юсту або Нотаріальною палатою України, копія наказу Мін'юсту про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю також надсилається управлінню юстиції для вжиття заходів, передбачених Законом. Що стосується особи, щодо якої прийнято рішення, то вона може звернутися особисто до Мін'юсту із заявою про отримання копії такого рішення.

Відтак, чинним законодавством України визначено вичерпний перелік осіб, яким видається (надсилається) копія наказу Міністерства юстиції України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Встановлено, що позивач такою особою не є.

З матеріалів справи також встановлено, що на заяви та звернення позивача Міністерство юстиції надавало відповіді від 15.05.2017, 23.05.2017 та 09.06.2017.

З аналізу листів відповідача слідує, що позивача повідомлено про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_6 з 12.01.2004, з посиланням на відповідні накази.

Крім того, в листі від 09.06.2017 Міністерство юстиції України повідомляє про те, що копію наказу Міністерства юстиції України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю надсилається особі, щодо якої виданий цей наказ, та органам, що внесли подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, посилаючись на п. 15 даного Порядку.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" внутрішньоорганізаційні акти індивідуальної дії, прийняті розпорядником, не підлягають оприлюдненню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що Міністерство юстиції України межах своїх повноважень, надав позивачу об'єктивну, повну та достовірну відповідь на всі звернення ОСОБА_4 щодо надання копії наказу від 23.12.2003 № 166/5.

Суд першої інстанції не врахував зазначених вище обставин та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи та оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В решті постанова суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" жовтня 2017 р. скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірними дій Міністерства юстиції України в частині ненадання копії наказу від 23.12.2003 року №166/5 та зобов'язання Міністерства юстиції України надати ОСОБА_4 копію наказу від 23.12.2003 року №166/5.

Прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "16" березня 2018 р.