Справа № 456/356/18
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/356/18
Провадження № 2-а/456/64/2018
РІШЕННЯ

іменем України

07 березня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Яніва Н. М.

за участю секретаря - Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою інспектора роти № 1 2-го батальону УПП у м. Львові Гарасимчук І.В. від 28.01.2018р. серія ЕАА № 277664 її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню а справа закриттю.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.01.2018р. була зупинена працівниками поліції, нібито за те, що порушила вимоги п. 8.7.3 ПДР України, а саме керуючи автомобілем на пл. Торговій, 1 у м. Львові проїхала перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора. З даною постановою категорично не згідна, з наступних підстав. Зокрема постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства та процедури складення, та є незаконною. Так, за дійсних обставин, вона 28.01.2018р. о 14.30 год. керуючи автомобілем марки «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 , рухалася в крайній лівій смузі вулицею Городоцькою в напрямку ТЦ «Магнус» до вул. Торгової. Перехрестя вул. Городоцької з пр. Чорновола вона проїхала на зелений сигнал світлофора, як і наступне перехрестя, де передбаченої виїзд із пл. Свободи ліворуч на вул. Городоцьку. За цим (другим) світлофором вона перестроїлася ліворуч в додаткову третю смугу для повороту ліворуч в напрямку пл. Різні. Перед цим поворотом на перехресті також встановлений світлофор (третій). Проїжджаючи третій світлофор вона побачила, що його зелене світло переключилося на жовте, після чого вона, опинившись вже на перехресті, щоб не вдаватися до екстреного гальмування і не залишитись після цього на перехресті, створюючи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, рухалася далі і завершила маневр повороту ліворуч, переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху. Відтак, після вказаної події вона продовжила рух, їхала з невеликою швидкістю, проте лише за триста метрів була зупинена патрульною поліцією, автомобіль якої їхав за нею від вул. Торгової. Крім того, автомобіль поліції на момент події стояв на червоний сигнал світлофора на виїзді із пл. Свободи, а отже поліцейські не бачили і не могли бачити сигнали вказаного третього світлофора зі сторони вул. Городоцької, чого вони не заперечили протягом її з ними спілкування. З представленого їй для огляду відео не вбачається рух її автомобіля на заборонений (червоний) сигнал третього світлофора. Натомість, на відео її автомобіль з`являється лише в той момент, коли вона вже виконує поворот ліворуч, тобто близько 15м. за третім світлофором. Таким чином, будь-яких об`єктивних доказів того, що вона проїхала на заборонений (червоний) сигнал світлофора немає. Вказаний відеозапис жодним чином не підтверджує її винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення.
За таких обставин твердження інспектора Гарасимчука І.В., що в момент її перебування на перехресті загорівся червоний сигнал світлофора (четвертого, який встановлений при виїзді з перехрестя в напрямку прямо, вона повернула ліворуч) свідчить про проїзд нею третього світлофора також на червоне світло є нічим іншим як припущенням, яке не може бути покладене в основу

обвинувачення, і спробою інспектора видати бажане за дійсне, тобто відсутність фактів за їх наявність, з тим, щоб виправдати зупинку її автомобіля. Попри це, інспектор Гарасимчук І.В. не приймаючи до уваги мої усні та письмові пояснення і не встановивши дійсні обставини події, не дослідивши об`єктивно докази, підійшовши до розгляду справи про адміністративне правопорушення формально, односторонньо, з обвинувальним ухилом і незаконно виніс оскаржувану постанову. Вважаю, що діяла в межах Правил дорожнього руху, тому для притягнення мене до адміністративної відповідальності відсутні будь-які правові підстави.
Крім цього, на сумнівність обвинувачення вказує те, що сумніви були в самих поліцейських, адже автомобіль поліції довгий час від місця події рухався за її автомобілем, тоді як при явному для них порушенні правил - проїзді на червоне звичайно ж патрульні зупинили б мене відразу. Про вказане свідчить і та обставина, що інспектори категорично заперечили її доводи, що в разі ввімкнення жовтого сигналу і проїзду світлофора дозволяється подальший рух за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, хоча це прямо передбачено п. 8.10 Правил.
Також, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а саме така винесена відносно ОСОБА_2 , тобто вказане її дівоче прізвище, хоча в письмових поясненнях вона чітко зазначила прізвище - ОСОБА_3 . Невірно також вказане місце проживання, оскільки в с.Дуліби взагалі немає вул.Центральної. Відтак, інспектор фактично мене не ідентифікував, проігнорував розбіжності в даних щодо мої особи. В порушення ч.З ст.283 КУпАП в постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Крім цього, як місце вчинення правопорушення інспектор помилково зазначив м.Львів, пл.Торгова, 1, тоді як подія мала місце на вул.Торговій, до того ж не вказано при викладенні суті порушення про яке саме перехрестя (яких вулиць) ідеться.
Отже, враховуючи, вимоги ч.ч. 2.3 ст. 77 КАС України, а саме що такі покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не може викликати у суду обґрунтованого сумніву. Крім того, відповідно до змісту ст. 280 КАС України відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження викладених у постанові обставин вчинення нею адміністративного правопорушення. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення нею правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є недоведеним.
Вважає дії вчинені інспектором роти №1 2-го батальону УПП у м. Львові протиправними і незаконними. Постанова винесена з порушенням вимог закону, основана на припущеннях і в порушення її прав, а тому її слід скасувати а провадження по справі закрити.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча судом була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Львові у судове засідання не з`явилися, хоча судом були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З копії оскаржуваної постанови вбачається, що 28.01.2018р. о 14.30 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Audi A3» д.н.з. НОМЕР_1 на пл. Торгова, 1 у м. Львів проїхала перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушила вимоги п. 8.7.3 ПДР, тим самим вчинила правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10.10.2001р. № 1306) червоний сигнал світлофора забороняє рух.

Пунктом 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху передбачено, що жовтий сигнали світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. При цьому, відповідно до п.8.11 Правил дорожнього руху, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Тому, за наведених вище обставин, позивач діяла в межах Правил дорожнього руху, а саме керувалася п.8.11 Правил, оскільки проїжджала світлофор і виїжджала на перехрестя в момент, коли тільки переключився сигнал світлофора з зеленого на жовтий, тому об`єктивно не могла зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, в даному випадку - перед світлофором, відтак, не вдаючись до екстреного гальмування, рухалася далі за умов забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків,

встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Що й було зроблено інспектором поліції.

Проте, всупереч зазначеним нормам інспектором роти № 1 2-го батальону УПП у м. Львові Гарасимчуком І.В. в спірній постанові не наведено обґрунтованих доводів (фото-відео фіксації правопорушення, показання свідків чи інше), порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, не представлені такі докази і в судове засідання.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом береться до уваги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 238 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтуються виключно на даних з постанови про накладення адміністративного стягнення, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.

Крім цього, при накладенні адміністративного стягнення на скаржника в межах санкції ч. 2 ст. 122, в постанові не відображені обставини та дані, які, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, підлягають врахуванню.

Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. З вищенаведеного вбачається, що при провадженні справи не були дотримані такі завдання як всебічність, повнота і об`єктивність з`ясування обставин справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КпАП України не доведена, прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серії ЕАА № 277664 від 28.01.2018р. підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 20, 47, 77, 90, 210-211, 241-246 КАС України, ст.ст. 22, 247, 293 КпАП України суд, -

У Х В А Л И В:
Позов задоволити.

Постанову серії ЕАА № 277664 від 28.01.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України скасувати та провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий-суддя Н. М. Янів