Справа № 242/696/18
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

19 березня 2018 р. Справа №242/696/18

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Стойка В.В., ознайомившись із заявою засудженого ОСОБА_1 про звільнення від подальшого відбуття покарання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області із заявою про звільнення від подальшого відбуття покарання.

Згідно викладеному у заяві, позивач звернувся до суду на підставі статті 81 Кримінального Кодексу України та просить звільнити від подальшого відбуття покарання у Селидівської виправної колонії №82.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15.02.2018 адміністративну справу 242/696/18 передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписами ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обовязковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється зокрема, на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Розглядаючи вимоги позивача щодо звільнення від подальшого відбуття покарання, суд зазначає наступне.

Звільнення від подальшого відбуття покарання (умовно дострокове звільнення) передбачено Кримінальним Кодексом України, Кримінально-виконавчим Кодексом України та Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Так, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального Кодексу України питання умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вирішуються судом під час виконання вироків.

Частиною 1 ст. 539 Кримінального процесуального Кодексу України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, повязаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином суд зазначає, що вирішення питання щодо питання умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не є публічно-правовим спором у розумінні КАС України та вирішується в рамках Кримінального процесуального судочинства.

Таким чином суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд, відповідно до ч. 6 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, розяснює позивачу, що він має право звернутися із позовом до суду у порядку кримінального судочинства.

Керуючись статтями 1, 2, 19, 170, 171, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про звільнення від подальшого відбуття покарання.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасниками справи, які не були присутні в судовому засіданні, ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Стойка В.В.