Справа № 554/968/18
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 12.03.2018 Справа № 554/968/18
У Х В А Л А

12 березня 2018 року Октябрський районний суду м. Полтави у складі головуючого судді Микитенко В.М., з участю секретаря Різник А.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Полтаві ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

13.02.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до до інспектора УПП у м. Полтаві ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови БР №182906 від 22.11.2017 року про накладення адміністративного стягнення в сумі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що відповідач не зясував усі обставини події, дав їм не вірну оцінку та протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності. Порушення Правил дорожнього руху категорично заперечив. Зазначив, що 22.11.2017 року свідок ОСОБА_5, управляючи його транспортним засобом ОСОБА_6 д.н. НОМЕР_1 допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ 2107 д.н. ВІ 0162. Після події він з власником зазначеного автомобіля ВАЗ ОСОБА_7 дійшли згоди щодо складання євро протоколу, мали при собі поліси обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів. Після складення документу він з ОСОБА_5 за згодою ОСОБА_7 поїхали звідти, вважаючи інцидент вичерпаним. Приїхавши додому він виконував домашню роботу та вжив трохи спиртного. Однак в подальшому приблизно через декілька годин йому зателефонували працівники поліції та попросили прибути до місця ДТП, на що він погодився та на автомобілі таксі прибув туди, де розрахувався з ОСОБА_7 Однак працівники поліції приблизно о 20 годині стали вимагати предявити страховий поліс, який він не надав, оскільки він був в автомобілі вдома.

Просив поновити строки оскарження постанови відповідача, мотивуючи, що про її існування дізнався лише 08.02.2018 року під час судового засідання в Київському районному суді м. Полтави, після чого витребував її з УПП в м. Полтава. Зазначив суду, що точно не памятає чи вручалась йому вказана постанова саме 22.11.2017 року, оскільки він в цей день увечері перебував у стані спяніння і транспортним засобом не керував. Штраф за вказаною постановою особисто не сплачував, а наскільки він пізніше дізнався його сплатила інша особа.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, просив розглянути справи без його участі, надав письмовий відзив на позов.

Представник третьої особи заперечила проти позову за безпідставністю, заявила клопотання про залишення позову без розгляду у звязку з пропущенням строків звернення до суду.

Суд, заслухавши клопотання учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до такого.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія A № 18, п. 36), не є абсолютним. Воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, p. 3255, § 45). Оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (див., mutatis mutandis, рішення у справі Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97, § 37, ECHR 2001-I; та у справі Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic, заява № 46129/99, § 51, ECHR 2002-IX).

Враховуючи, що оскаржувана постанова в примірнику, наданому відповідачем не містить дати її отримання позивачем (а.с.39, 41) та інших достеменних доказів такого отримання в цю дату, а примірник позивача містить дату її отримання 08.02.2018 року за заявою позивача від 02.08.2018 року (а.с.7, 43), з огляду на засади юридичної визначеності та дотримання права особи на ефективний засіб правового захисту, суд вважає, що клопотання позивача про поновлення строків оскарження підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання представника третьої особи про залишення позову без розгляду необхідно відмовити.

Керуючись ст. 121-123 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Строки звернення ОСОБА_1 до суду із адміністративним позовом до інспектора УПП у м. Полтаві ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення поновити.

У задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Микитенко