Справа № 826/16038/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 березня 2018 року № 826/16038/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистеми України» до Головного управління Держпраці у Київській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екосистеми України» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Екосистеми України») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (далі по тексту - відповідач), в якому просило скасувати постанову відповідача про накладення штрафу №676 від 21.11.2017 на суму 96 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваної постанови №676 від 21.11.2017, у зв'язку з тим, що на думку позивача в його діях відсутнє порушення вимог ч. ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП, а також відповідачем протиправно застосовано до Товариства штраф у розмірі, визначеному у вказаній постанові.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, зазначених в адміністративному позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення адміністративного позову, про що подала відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що Головне управління Держпраці у Київській області діяло у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законодавством України.

У подальшому, представники сторін заявили клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Так, на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України 01 березня 2018 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі звернення ОСОБА_3 від 06.10.2017 № К-4861 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Київській області ОСОБА_4 проведено інспекційне відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю на ТОВ «Екосистеми України».

У ході інспекційного відвідування встановлено наступні порушення.

В порушення вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України трудовий договір з працівником у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), або видання наказу, або розпорядження не оформлено.

Крім того, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно наказу від 05.05.2017 №44-к ОСОБА_3 прийнято на посаду заступника генерального директора з 05.05.2017, відповідно до повідомлення про прийняття працівника на роботу.

У подальшому TOB «Екосистеми України» повідомило Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві про прийняття на роботу ОСОБА_3 05.05.2017, але дане повідомлення не було прийнято Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві, також на день проведення інспекційного відвідування квитанція про прийняття на роботу відсутня.

Поруч з цим, відповідно до табелю обліку робочого часу за травень 2017 року ОСОБА_3 відпрацював 17 днів/124 години.

Відповідно до відомості нарахування заробітної плати за травень 2017 року ОСОБА_3 нараховано заробітну плату у розмірі 3 200,00 грн., до виплати 2 576,00 грн.

За результатами інспекційного відвідування складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №10-33/1131 від 07.11.2017 та припис № 10-33/779 від 07.11.2017.

21.11.2017 за результатами розгляду вищезазначеного порушення, Перший заступник начальника Головного управління ОСОБА_5 прийняв рішення про винесення постанови про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами №676 на TOB «Екосистеми України».

Позивач TOB «Екосистеми України» вважає вказане рішення протиправним та просить скасувати його з таких підстав.

Позивач зазначає, що під час перевірки перевіряючим надано наказ про прийняття на роботу ОСОБА_3 від 05.05.2017 №44-К, крім того зроблено повідомлення в Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві, але повідомлення не було прийняте податковою, так як ОСОБА_3 не звільнився з попередньої роботи.

Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_3 увів в оману Товариство при оформленні його документів для прийняття на роботу на посаду заступника генерального директора TOB «Екосистеми України».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 386/2011 (далі по тексту - Положення), Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п. 7 Положення).

Підпунктом 3 пункту 3 Положення визначено, що органи Держпраці України відповідно до покладених на них завдань здійснюють, зокрема, державний нагляд та контроль за додержанням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, встановлених частиною другої статті 265 Кодексу законів про працю України, передбачений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі по тексту - Порядок №509).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

У відповідності до частини четвертої статті 265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

На підставі вище наведеного, на підставі наявних матеріалів справи, а також доданої копії особової картки працівника, суд звертає увагу на те, що на момент винесення оскаржуваної постанови жодних підтверджуючих документів про те, що позивачем при прийнятті ОСОБА_3 на роботу було витребувано у останнього трудову книжку.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 24, ст. 48 КЗпП, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після початку проходження стажування.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Підсумовуючи викладене, можна дійти висновку про те, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, який громадянин зобов'язаний подати при укладенні трудового договору.

Ураховуючи все вищезазначене, судом встановлено, що на момент прийняття ОСОБА_3 на посаду заступника генерального директора ТОВ «Екосистеми України», позивачем не перевірено трудову книжку вказаного працівника, а отже саме з вини позивача останнім не було встановлено того факту, що ОСОБА_3 не звільнився з останнього місця роботи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 2 статті 76 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, надані позивачем аргументи жодним чином не доводять того, що постанову відповідача про накладення штрафу №676 від 21.11.2017 на суму 96 000,00 грн. винесено протиправно або з порушеннями, а отже адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистеми України» задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 72-77, 241-247, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистеми України» відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Шевченко