Справа № 569/8939/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Панас О.В.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"07" березня 2018 р. Справа № 569/8939/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "20" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Рівне ДПП лейтенант поліції Одорчука Віктора Вікторовича, третя особа без самостійних вимог, третя особа без самостійних вимог Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції про скасування постанови , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у червні 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №122157 від 01.06.2017 винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Рівне, ДПП лейтенантом поліції Одорчуком Віктором Вікторовичем.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2017 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволені позову до інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Рівне Одарчука Віктора Вікторовича, третя особа без самостійних вимог Управління патрульної поліції про скасування постанови.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2017 року скасувати, у зв'язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального та матеріального права України, що призвело до неправильного вирішення справи та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги: визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №122157 від 01.06.2017 року винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Рівне, ДПП лейтенантом поліції Одарчуком Віктором Вікторовичем.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що не було зафіксовано на фото- чи відео носіях факту порушення правил дорожнього руху.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.06.2017 року була винесена постанова серії АР № 122157 по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_3, в якій зазначено, що 01.06.2017 року, о 20 год. 55 хв., ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Renault Megane» д.н. НОМЕР_1, в м.Рівне по вул. Басівкутська, 1, порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку ближче 10 м. з виїзду з прилеглої території , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 15.9. «и» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зупинка забороняється ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 01 червня 2017 року, керуючи транспортним засобом у м. Рівне по вул. Басівкутський, 1, здійснив зупинку на виїзді із прилеглої території ближче 10 метрів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Втім, з відеозапису, який був досліджений колегією суддів, з нагрудної камери інспектора поліції не вбачається, що позивачем вчинено інкриміноване йому адмінправопорушення.

Відеофіксація почала здійснюватися відповідачем з моменту пред'явлення позивачу факту порушення позивачем ПДР України , та не містить жодних обставин порушення позивачем ПДР України.

Відповідачем не доведено факту порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху та не спростовано доводи позивача щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, адже згідно з поясненнями позивача, жодних перешкод для вїзду/виїзду на прилеглу територію іншим транспортним засобам останній не вчиняв.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про протиправність постанови про накладення адміністративного стягнення АР № 122157 від 01.06.2017.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції вирішив справу при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "20" листопада 2017 р. скасувати, та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №122157 від 01 червня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "07" березня 2018 р.