Справа № 345/4105/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/1228/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 січня 2018 року у справі № 345/4105/17 (рішення ухвалене у м. Калуші судом у складі головуючого судді Кардаш О.І.) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач просив визнати незаконною та скасувати постанову відповідача серії ЕАА №211973 від 17.11.2017 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 січня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову серії ЕАА №211972 від 17.11.2017 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 122 КУпПА.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрито.

Рішення суду першої інстанції оскаржив інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що позов судом задоволено безпідставно, без належної оцінки доказів та з обґрунтуванням виключно поясненнями позивача, не підкріплених належними та допустимими доказами, при порушенні вимог ч. 1 ст. 77 КАС України щодо обовязку кожної сторони доводити ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки усі учасники справи в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, вважаючи, що таку може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що 17.11.2017 інспектором роти № 3 батальйону УПП у м. Івано-Франківську ОСОБА_1 винесено постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 211972 у вигляді штрафу за ч.5 ст. 122 КУпАП в розмірі 1700 грн.

ОСОБА_2 визнаний винний в тому, що 17.11.2017 о 19.13 год. в м. Івано-Франківську по вул. Галицькій, керуючи транспортним засобом здійснив стоянку на місці для інвалідів, позначений відповідним дорожнім знаком та табличкою до нього, чим порушив п. 8.4 е ПДР порушення вимог табличок до дорожніх знаків.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач заперечував проти вчинення вказаного правопорушення, а відповідачем не надано суду доказів вчинення правопорушення. З наданого суду відеозапису неможливо встановити факт вчинення позивачем вказаного правопорушення, відеоматеріал не містить даних про те, що транспортний засіб позивача був припаркований саме на місці паркування транспорту інвалідів, яке позначене відповідним дорожнім знаком та наявність відповідної таблички до нього.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП настає в разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю", що тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 1.3 пункту 1 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пп.8.4 е п. 8 ПДР дорожні знаки поділяються на групи, та передбачають таблички до дорожніх знаків, які уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

З долученого відповідачем та оглянутого судом СD-диску видно, що на ньому містяться відеофайли, здійснені нагрудними відеокамерами патрульних поліції (відеореєстраторами). На відеозаписі зафіксована процедура розгляду інспектором поліції справи про адміністративне правопорушення, а саме оголошення позивачу про скоєння ним правопорушення, розяснення йому прав, складання і вручення позивачу постанови про адміністративне правопорушення. Проте з даного відеозапису факт вчинення позивачем правопорушення встановити не можливо. Вказаний відеоматеріал не містить даних про те, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу саме на місці для інвалідів, яке позначене відповідним дорожнім знаком та наявність відповідної таблички до нього.

Крім того, із відеозапису видно, що позивач заперечував проти вчинення правопорушення, не визнавав себе винним під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення та вказував, що була темна пора доби і знак нанесено на дорожньому покритті, а саме на бруківці, і в дану пору його не було видно. При вирішенні питання щодо вчинення правопорушення позивачем були присутні інші особи. Проте інспектором поліції жодного письмового пояснення у них відібрано не було.

Також відповідачем не додано до постанови жодних схем, таблиць, фотоматеріалів, відеоматеріалів тощо, а також пояснень свідків, що свідчило би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Вказаний відеоматеріал не містить даних про те, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу саме на місці для інвалідів, яке позначене відповідним дорожнім знаком . Таким чином, доказів того, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу саме на місці для інвалідів та допустив адміністративне правопорушення за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, відповідач суду не надав доводів ОСОБА_2 не спростував.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми приписують обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, з чим не погоджувався відповідач, останній зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

З матеріалів справи не видно, що такий обов'язок суб'єктом владних повноважень виконано.

Враховуючи наведене, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, не доведена та не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Та обставина, що позов предявлено до посадової особи-поліцейського не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки належний відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України фактично брав участь в справі через свого представника згідно виданої довіреності (а.с. 17), при цьому його процесуальні права як учасника справи не порушені.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 271, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 січня 2018 року у справі № 345/4105/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5