Справа № 807/3128/14
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2018 року

Київ

справа №807/3128/14

адміністративне провадження №К/9901/1147/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

головуючого - Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційній інстанції адміністративну справу № 807/3128/14

за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Сапіги В.П., суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.) від 02 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИВ :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 09 жовтня 2014 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі - УМВС України в Закарпатській обл., відповідач), в якому просив:

1.1. скасувати наказ УМВС України в Закарпатській обл. №1193 «Про звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1.» за систематичне порушення службової дисципліни;

1.2 поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді інспектора - чергового спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС України в Закарпатській обл.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що його звільнення проведено із порушенням процедури, висновки службового розслідування є упередженими та такими, що не ґрунтуються на обставинах події, а тому просив суд поновити його на роботі на займаній до звільнення посаді.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 10 червня 2015 року Закарпатський окружний адміністративний суд вирішив:

3.1. в задоволенні позову відмовити.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач при проведенні службового розслідування та звільненні дотримався вимог, встановлених Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12 березня №230 (далі - Інструкція №230), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом в органах внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення), а позивачем не надано достатніх доказів, які у своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про наявність обставин, викладених у позові.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 02 листопада 2015 року Львівський апеляційний адміністративний суд вирішив:

5.1. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

5.2. Скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

5.3. Визнати протиправними та скасувати наказ начальника УМВС України в Закарпатській обл. № 1193 від 11 вересня 2014 року про звільнення інспектора - чергового спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС України в Закарпатській обл. старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ на підставі пункту «є» статті 64 Положення (за порушення дисципліни).

5.4. Поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді інспектора - чергового спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС України в Закарпатській області.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки проведене службове розслідування та висновок прийнятий за його результатами, не відповідають нормам чинного законодавства, а оскаржуваний наказ № 1193 від 11 вересня 2014 року про звільнення позивача є протиправним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 24 листопада 2015 року (згідно із відбитком поштового штемпеля на конверті) УМВС України в Закарпатській обл. подало касаційну скаргу. 04 січня 2018 року касаційну скаргу передано на розгляд до Верховного Суду.

8. У касаційній скарзі відповідач просить:

8.1. Скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року у справі № 807/3128/17, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду 10 червня 2015 року залишити в силі.

9. У касаційній скарзі заявлено клопотання про прискорення розгляду справи.

10. Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою УМВС України в Закарпатській обл.

11. Станом на дату ухвалення даного судового рішення позивачем відзиву до суду касаційної інстанції не подано.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

12.1. Відповідач, зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків, що не ґрунтуються на матеріалах справи, а рішення суду першої інстанції прийнято відповідно до норм, чинних на час виникнення спірних правовідносин, із всебічним дослідженням наявних в матеріалах справи доказів.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 серпня 2014 року до чергової частини Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській обл. звернулися громадянка ОСОБА_2. та громадянин ОСОБА_3 із заявою, в якій повідомили, що старший лейтенант міліції ОСОБА_1 заволодів її мобільним телефоном та навмисно вдарив його ногою в руку.

Відповідно до наказу начальника УМВС України в Закарпатській області від 27 серпня 2014 року №1130 за фактом вказаної події призначено проведення службового розслідування.

Відповідно до висновку від 08 вересня 2014 року службове розслідування припинено. За систематичні порушення службової дисципліни, вимог статті 7 Дисциплінарного статуту, наказу МВС України №155-2012 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України», присяги працівника органів внутрішніх справ України, що проявилося у невиході на роботу 04 вересня 2014 року, перешкоджанні проведенню службового розслідування, проявленні при цьому нещирості, грубому порушенні норм професійної та службової етики, що проявилось у неповазі до старших офіцерів, невиконанні їх законних наказів та низьку виконавську дисципліну, інспектора - чергового спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС України в Закарпатській обл. старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за пунктом «є» статті 64 Положення (за порушення дисципліни).

Наказом УМВС України в Закарпатській обл. від 11 вересня 2014 року № 1193 інспектора - чергового спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС України в Закарпатській обл. старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за пунктом «є» статті 64 Положення (за порушення дисципліни) з мотивів, викладених у висновку службового розслідування.

14. Станом на час проведення службового розслідування та прийняття оскаржуваного наказу від 11 вересня 2014 року № 1193 позивач мав два стягнення: догану за порушення службової дисципліни, оголошену наказом від 03 червня 2014 року №702, та попередження про неповну службову відповідність за негідну поведінку у побуті, оформлену наказом від 10 червня 2014 року №730.

15. В суді позивач заявляв, що доводи викладені в заяві від 25 серпня 2014 року були надумані особами, якими її подано, та не відповідають дійсним обставинам. Факти викладені у висновку службового розслідування є сфальсифікованими, оскільки відповідач відмовив йому в наданні пояснень в межах проведення службового розслідування.

16. Відповідач зазначає, що службове розслідування було проведено із чітким дотриманням Інструкції №230, позивач неодноразово запрошувався для дачі пояснень за фактом події, що мала місце 25 серпня 2014 року, проте ОСОБА_1 відмовлявся їх надати: робив це в грубій формі, із застосуванням нецензурних висловлювань та погрозами застосування фізичної розправи.

17. Крім того, під час проведення службового розслідування на адресу керівництва УМВС України в Закарпатській обл. надійшов рапорт начальника приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС України в Закарпатській області про те, що 04 вересня 2014 року ОСОБА_1 в період з 9:00 до 18:00 не вийшов на роботу, на телефонні дзвінки не відповідав. Факт невиходу на роботу зафіксовано актом від 04 вересня 2014 року № 16/1885.

18. ОСОБА_1 заперечує проти висновків службового розслідування від 08 вересня 2014 року та своєї відсутності на робочому місці впродовж робочого дня 04 вересня 2014 року.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин)

19. Конституція України

19.1. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (Частина 2 статті 19).

20. Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року N 565-XII

20.1. Правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку (Стаття 4).

20.2. Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (Частина 1 статті 18).

21. Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року № 3460-IV

21.1. Частина 1 статті 1. Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

21.2. Стаття 2. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

21.3. Стаття 7. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу зобов'язана вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

21.4. Стаття 12. На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

21.5. Частини 1-6, 8-10, 12, 15 стаття 14. З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, зобов'язані зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

22. Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013року №230, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073

22.1. Пункт 1.1. Ця Інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу (далі - РНС) органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

22.2. Пункт 2.1. Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

22.3. Пункт 2.2. Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі:

Підпункт 2.2.1. Невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

22.4. Пункт 2.6. Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

22.5. Пункту 6.2.2. Обов'язки виконавця (голови, членів комісії):

Абзац 1. Дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування;

Абзац 3. У разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов'язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування.

22.6. Пункт 6.3. Права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування:

Пункт 6.3.2. Брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування.

22.7. Абзац 1 пункт 8.4. У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються:

підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення;

23. Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» від 29 липня 1991 року № 114

23.1. Пункт 64. Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

є) за порушення дисципліни.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

24. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

25. З досліджених судами першої та апеляційної інстанції вбачається, що службове розслідування призначено наказом УМВС України в Закарпатській обл. за фактом події, яка сталася 25 серпня 2014 року за участю ОСОБА_1, з приводу якої громадянами ОСОБА_2. та ОСОБА_3 подано заяву. Проте, відповідно до висновків службового розслідування позивача притягнуто до відповідальності за порушення службової дисципліни, що виразилась, зокрема, у його невиході на роботу 04 вересня 2014 року.

Тобто, однією із підстав притягнення позивача до відповідальності є подія, стосовно якої службове розслідування не призначалося.

26. Судами досліджено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування неодноразово звертався до керівництва УМВС України в Закарпатській обл. з рапортами, в яких просив провести таке розслідування із всебічним та об'єктивним дослідженням доказів, надаючи при цьому пояснення щодо події, що мала місце 25 серпня 2014 року, причин ненадання відповідних пояснень 04 вересня 2014 року.

З викладено вбачається, що ОСОБА_1 бажав брати участь у службовому розслідуванні, зокрема, давати пояснення, які мають значення для проведення службового розслідування та вчиняв всі можливі для цього дії.

27. Відмову ОСОБА_1 в наданні пояснень службовій особі в межах проведення службового розслідування від 04 вересня 2014 року не оформлено відповідним актом УМВС України в Закарпатській обл., що є порушенням пункту 6.2.2. Інструкції №230.

28. Крім того, зміст висновку службового розслідування не відповідає вимогам пункту 8.4. Інструкція №230, оскільки не містить підтвердження чи спростування відомостей, які стали підставою для його призначення.

29.Таким чином, доводи скаржника щодо дотримання норм чинного законодавства при проведенні службового розслідування та звільненні старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з посади інспектора - чергового спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту УМВС України в Закарпатській області є необґрунтованими.

30. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні рішення судом апеляційної інстанції, а тому підстави для його скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції відсутні.

31. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

32. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

33. З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанцій винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

34. З огляду на результат касаційного розгляду та припис частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати понесені у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Головуючий В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

В.М. Шарапа