Справа № 755/15285/17
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Кузьмишина О.М.

Секретар судового засідання: Хаврат О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київського міського військового комісаріату на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.17р. у справі №755/15285/17 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

у с т а н о в и в:
постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.17р. адміністративний позов задоволено:

визнано протиправними дії Відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у направленні поданих ним документів до розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України, щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

зобов`язано Відповідача направити подані ОСОБА_1 документи до розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України, щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Постанова прийнята у скороченому провадженні відповідно до статті 183-2 КАС (у редакції, чинній до 15.12.17.).

Не погоджуючись з вказаною постановою, Відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що інвалідність Позивачу встановлена після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби; на день звільнення Позивача з військової служби та на момент виникнення спірних правовідносин, відсутні правові норми, які б давали право на отримання ним одноразової грошової допомоги; Постанова №975 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки набрала законної сили після звільнення Позивача зі служби.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач з 12 листопада 1978 року по 23 листопада 1980 року проходив військову службу в лавах Збройних сил СРСР, у т.ч. в період з 15.02.1980 року по 23.11.1980 року у складі в/ч пп 39676 приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_1 , виданим Подільським районним військовим комісаріатом м. Києва (а.с. 11-15) та довідкою Дніпровського районного у м. Києві військового комісаріату № 124 від 01.12.16р. (а. с. 16).

Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_2 від 21.11.16р. № 2738/Ж встановлено, що при огляді ОСОБА_1 виявлено рубці, що є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у 1980 році (а.с. 19).

Згідно витягу із протоколу від 24.11.16р. №4858 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, - поранення (контузія) та захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 20).

Відповідно до довідки МСЕК серії АВ №0646921 від 05.04.17р., Позивачу з 04 квітня 2017 року було вперше встановлено ІІ групу інвалідності, довічно, у зв`язку з пораненням та захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії (а.с.18).

У зв`язку з встановленням інвалідності, Позивач звернувся до Відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги передбаченої Законом №2011-XII та Порядком № 975.

09.08.17р. Відповідачем відмовлено Позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що інвалідність встановлена після спливу трьохмісячного строку після звільнення.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем документально підтверджено, що інвалідність пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом статті 16 Закону України від 20.12.91р. № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі Закон № 2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Отже, виходячи із буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ колегія суддів дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження, а тому доводи апелянта щодо відсутності підстав для призначення та виплати особі грошової допомоги у разі встановлення інвалідності після перебігу 3-х місячного строку з моменту звільнення особи зі служби є необґрунтованими.

Такого правового висновку у справах з аналогічних правовідносин дійшов Верховний Суд України (постанови від 18.11.14р. року справа № 21-446а14; від 21.04.15р. справа№21-135а15.

Згідно висновку МСЕК, захворювання Позивача пов`язане з виконанням обов`язку військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.15р. №975.

Відповідно до п. 3 Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Таким чином, аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що право на отримання одноразової грошової допомоги набувається у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності та не ставиться у залежність від первинного чи вторинного встановлення такої інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач має травму пов`язану із виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим йому було встановлено 2 групу інвалідності з 04.04.17р., що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №0646921 від 05.04.17р. (а.с. 18).

Отже, днем виникнення права Позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб, є 04.04.17р.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що інвалідність Позивачу встановлена на час дії Порядку №975, що спростовує доводи апелянта про те, що відсутнє законодавче врегулювання цього питання, а також те, що такий Порядок не поширює свою дію на спірні правовідносини.

Такий правовий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (постанова від 27.02.18р. у справі №822/6118/15).

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та пакетом документів на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, у якій просив відповідно до п. 13 постанови направити подані документи до розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України для розгляду комісією з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової допомоги, до якої додав документи, зазначені в п.11 Порядку (а.с. 21-22).

Натомість Відповідачем було відмовлено Позивачу у виплаті допомоги, з покликанням на відсутність у нього такого права.

Згідно п. 13 Порядку, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Отже, виходячи з аналізу вказаних правових норм вбачається, що уповноваженим органом на прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є Міністерство оборони України, а не Відповідач, а тому відмова у призначенні та виплаті Позивачу допомоги була прийнята ІНФОРМАЦІЯ_2 з перевищенням законодавчо визначених повноважень.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у Відповідача були відсутні зауваження щодо некомплектності поданих Позивачем документів, як і не зазначені інші підстави для неможливості направлення документів до компетентного органу для вирішення питання по суті.

Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги Відповідача.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу Київського міського військового комісаріату на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.17р. у справі №755/15285/17 - залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.17р. у справі №755/15285/17 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Кузьмишина О.М.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б.

Кузьмишина О.М.