Справа № 804/8234/17
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року Справа № 804/8234/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучми К.С.
при секретарі Чорній М.В.
за участю: позивача - ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2 представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог що предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог що предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог що предмету спору на стороні позивача - Первинна професійна спілка «Правозахисники країни», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог що предмету спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, -
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ № 1521 від 11 жовтня 2017 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності як командира роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Дніпро Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ винесений без урахування усіх обставин, що мають значення для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, та не містить достатніх доказів вчинення ним дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного звязку між ним і дією. Підстав для оголошення такого суворого дисциплінарного стягнення як догана взагалі не було, оскільки на час його оголошення у нього були відсутні діючі дисциплінарні стягнення. В наказі не конкретизовано, невиконання якого нормативно-правового акту йому ставиться у провину. Крім того, наказ № 1521 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності датується 11 жовтня 2017 року, тобто стягнення накладено більше ніж через два місяці з дня закінчення службового розслідування, що є порушенням ч.2 ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС та є підставою для визнання його незаконним. Під час накладення на нього дисциплінарного стягнення не враховано ці вимоги щодо строків, протягом яких на осіб рядового і начальницького складу ОВС може бути накладене дисциплінарне стягнення. З часу, коли йому стало відомо про дисциплінарний проступок, а цей час слід відраховувати з дати подання скарги гр.ОСОБА_4, а це 19 червня 2017 року, минуло більше одного місяця, тобто строк притягнення до дисциплінарної відповідальності сплив 19 липня 2017 року.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та зазначив, що жодних протоколів, як зазначає відповідач, позивач не заповнював, а лише перевіряв як безпосередній керівник (командир роти) правильність заповнення з метою надання допомоги безпосереднім підлеглим та не допущення порушень при його складанні. Те що, особі не були розясненні його права передбачені Конституцією України та КУпАП, також не відповідає дійсності, так як всі права та в необхідному обсязі йому розяснювались. Спеціальні засоби у вигляді кайданок були-застосовані до особи, лише після того як вона поводила себе не адекватно до поліцейського ОСОБА_4 і після того як було встановлено, що ймовірно вживала наркотичні засоби. Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 його затримання, направлення для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, розгляд справи (в тому числі розяснення прав та обовязків) та винесення постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності здійснювалося інспектором патрульної поліції ОСОБА_5, що підтверджується його поясненнями, рапортом в якому було повідомлено про застосування спеціальних засобів. За таких обставин, представник позивача просив суд позов задовольнити повністю.
Представник відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог що предмету спору на стороні відповідача в судовому засіданні предявлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що наказом ДПП № 1521 від 11.10.2017 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування від 02.08.2017 року. Зазначений наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності обґрунтований тим, що мало місце не повідомлення свого керівника про застосування до особи спеціального засобу кайданки, затриманні громадянина з метою огляду на стан спяніння, порушенні часу проведення огляду водія транспортного засобу, складанні протоколу про адміністративне затримання не за своїм прізвищем та допущенні у ньому виправлень, та внесенні в нього неправдивих відомостей, а також у тому, що затриманому не було розяснено його права та обовязки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.3, 8, 13 Дисциплінарного статуту визначення виду дисциплінарного стягнення, яке необхідно накласти на поліцейського, є переважним (дискреційним) правом безпосередньо начальника Департаменту патрульної поліції, а отже начальник ДПП приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, діяв у межах своєї компетенції і керувався нормами, які регулюють проходження служби в поліції, а тому накладення дисциплінарного стягнення здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, а вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності є безпідставною та необґрунтованою, а тому просила суд у задоволенні позову відмовити.
В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог що предмету спору на стороні позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Зазначив, що оскаржуваний наказ №1521 про притягнення ОСОБА_1 дисциплінарної відповідальності винесений 11.10.2017 року, тобто стягнення накладено більше ніж через місяць з дня закінчення службового розслідування, що є порушенням ч.2 ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС та підставою для визнання його протиправним та скасування.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення свідка ОСОБА_6, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом ДПП від 21.01.2016 року № 9 о/с позивач призначений на посаду інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі ДПП (надалі - УПП в м.Дніпрі ДПП).
Наказом ДПП від 02.08.2016 року № 202 о/с ОСОБА_1 призначений на посаду командира роти № 5 батальйону № 2 УПП в м.Дніпрі ДПП.
Наказом ДПП № 1521 від 11.10.2017 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування від 02.08.2017 року, який було складено за результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу ДПП від 11.07.2017 року № 3264 «Про призначення та проведення службового розслідування» за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими інспекторами Управління патрульної поліції в м.Дніпрі ДПП, що мало місце 03.06.2017 року.
Так, зазначений наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності обґрунтований тим, що останнім порушено вимоги частини 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року № 1395, розділу ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, частини 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постаново Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №ПОЗ (зі змінами), статей 260-261, 268 КУпАП, п.п.1 та 13 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», п.п.1, 2 ч.1 ст.18, ч.6 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилося у не повідомленні свого керівника про застосування до особи спеціального засобу кайданки, затриманні громадянина з метою огляду на стан спяніння, порушенні часу проведення огляду водія транспортного засобу, складанні протоколу про адміністративне затримання не за своїм прізвищем та допущенні у ньому виправлень, та внесенні в нього неправдивих відомостей, а також у тому, що затриманому не було розяснено його права та обовязки, передбачені ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Позивач повязує порушення своїх прав із винесенням оскаржуваного наказу № 1521 від 11 жовтня 2017 року та вважає, що наказ в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності є протиправним та підлягає скасуванню.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Статтею 8 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».
Згідно з ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
У ст.2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України зазначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статут органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
У ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-ІV, передбачено, що обовязком особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх є дотримання законодавства, неухильне виконання вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоровя, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави.
Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність в діях особи ознак дисциплінарного звязку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Так в судовому засіданні позивач повідомив, що він 03 червня 2017 року, під час патрулювання, отримав виклик про допомогу від екіпажу патрульної поліції (ОСОБА_6 та ОСОБА_5А.) у звязку з тим, що був виявлений транспортний засіб з підозрою того, що його водій знаходиться в стані наркотичного спяніння та прибули на допомогу. У звязку з тим, що особа, яка знаходилась в транспортному засобі поводила себе не адекватно та в неї було помічено сповільненість рухливості ходи та мови, почервоніння очей та обличчя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 прийняли рішення провести поверхневу перевірку цієї особи. Коли особа викладала особисті речі, поліцейські помітили не зрозумілий згорток паперу, розвернувши його виникла підозра, що це є наркотична речовина, яка містить канабіс. На запитання поліцейських чи це наркотична речовина, особа відповіла, що так та не заперечувала, що вона знаходилась в неї вже довгий час. Враховуючи це у поліцейських виникла вмотивована підозра того, що особа вживала наркотичні засоби, а також у звязку з тим, що в неї була виявлена наркотична речовина було викликано слідчо-оперативну групу. Після того як прибула слідчо-оперативна група, ними було проведено особистий огляд речей особи та виявлено пакунок з, речовиною схожою на наркотичну, у звязку з чим особу було доставлено до відділення поліції (особу було затримано) та по проведенню всіх заходів (після надання особою пояснень за фактом вилучення у неї речей), слідчий попрохав, а також не заперечував, що особа може бути вільна для відвезення її на огляд для виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння. Тобто обєктивно доставити, особу, яка знаходилась в транспортному засобі, протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, на огляд для виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння не було можливості, так як проводились слідчі дії і відразу після їх проведення особа була доставлена до КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер».
Те що, особі не були розясненні його права передбачені Конституцією України та КУпАП, позивач зазначив, що це також не відповідає дійсності, так як всі права та в необхідному обсязі йому розяснювались. Спеціальні засоби у вигляді кайданок були-застосовані до особи, лише після того як вона поводила себе не адекватно до поліцейського ОСОБА_4 і після того як було встановлено, що ймовірно вживала наркотичні засоби.
Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 його затримання, направлення для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, розгляд справи (в тому числі розяснення прав та обовязків) та винесення постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності здійснювалося інспектором патрульної поліції ОСОБА_5, що підтверджується його поясненнями, рапортом в якому було повідомлено про застосування спеціальних засобів.
Дані обставини, також підтвердив допитаний в ході судового засідання, в якості свідка - ОСОБА_6
Суд вважає, що зазначене при проведенні службового розслідування відповідач не врахував і не надав цьому відповідної оцінки та обґрунтування у висновку службового розслідування. Жодних протоколів, ОСОБА_1 не заповнював, а лише перевіряв як безпосередній керівник (командир роти) правильність заповнення з метою надання допомоги безпосереднім підлеглим та не допущення порушень при його складанні.
Крім того, згідно листа № 15-2111 вих-17 від 14.09.2017 року Прокуратури Дніпропетровської області, не було встановлено обставини, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення в діях працівників патрульної поліції та відсутні підстави для внесення відомостей в ЄРДР.
Таким чином, суд вважає, що спірний наказ винесено без урахуванням усіх обставин, що мають значення для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також не містить достатніх доказів вчинення останнім дисциплінарного проступку.
Крім того, відповідно до ст.16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який затверджено Законом України «Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.
Так, згідно наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 11 липня 2017 року № 3264 «Про призначення службового розслідування», призначено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин події, яка мала місце 03.06.2017 р. за участю гр.ОСОБА_4 та окремих співробітників УПП в місті Дніпрі ДПП.
Начальником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 02 серпня 2017 року затверджено висновок службового розслідування за фактом події, що мала місце 03.06.2017 р. за участю окремих співробітників УПП в м.Дніпрі ДПП та гр.ОСОБА_4 від 02 серпня 2017 року.
Суд критично відноситься до тверджень представника відповідача щодо не пропущення строку накладення дисциплінарного стягнення, відповідно до ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС, оскільки строк накладення дисциплінарного стягнення починається з моменту отримання листа Прокуратури Дніпропетровської області про повернення висновку службового розслідування за зверненням ОСОБА_4 від 14.09.2017 року, який отримано відповідачем 19.09.2017 року, з огляду на наступне.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобовязаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Суд звертає увагу на те, що вказаний відповідачем лист від 14.09.2017 року не є за своєю сутністю процесуальним документом, а носить лише інформаційний характер, а отже не може братися до уваги під час встановлення відліку місячного строку до накладення дисциплінарного стягнення, відповідно до ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС.
Отже, оскаржуваний наказ №1521 про притягнення ОСОБА_1 дисциплінарної відповідальності винесений 11 жовтня 2017 року, тобто стягнення накладено більше ніж через місяць з дня закінчення службового розслідування, що є порушенням ч.2 ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС та підставою для визнання його протиправним та скасування.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
В силу ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 241 - 246, 250 КАС України,-

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ № 1521 від 11 жовтня 2017 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності командира роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Дніпро Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1.
Присудити з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 640 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя ОСОБА_7