Справа № 808/2805/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 березня 2018 року (об 11 год. 15 хв.)Справа № 808/2805/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Спецмашремонт»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Спецмашремонт» (далі ТОВ «Завод Спецмашремонт», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС в Запорізькій області (далі ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 №.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив (вх. №1036 від 12.01.2018, №2521 від 24.01.2018). Зокрема, пояснює, що на виконання п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем складено податкову накладну №24 від 21.04.2017 на суму 861 300,00 грн., проте при заповненні та реєстрації вказаної податкової накладної ТОВ «Завод Спецмашремонт» допущено помилку ІПН та назві покупця, а саме помилково зазначено контрагента ПАТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» (). Посилається на приписи п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України та вказує, що з метою виправлення допущеної помилки позивачем складено розрахунок коригування №1 від 03.05.2017 до помилкової податкової накладної, який був зареєстрований в ЄРПН 22.05.2017, а також складено коректну податкову накладну №31 від 21.04.2017 на суму 861 300,00 грн. на ТОВ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» (), зареєстровану в ЄРПН 24.05.2017 та включено до декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 року. Ураховуючи викладене, зазначає, що позивач у період квітень 2017 року не мав фінансово-господарських відносин з ПАТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес», а податкова накладна №24 від 21.04.2017 складена на операцію факт здійснення якої не підтверджений первинними документами, та у ТОВ «Завод Спецмашремонт» не має підстав відображати її в податковій звітності з податку на додану вартість у податковому зобовязанні та у податковому кредиті, у звязку із чим вважає податкове повідомлення-рішення суперечить діючому законодавству України, а тому просить суд скасувати його.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, наведених у наданому суду відзиві (вх. від 20.12.2017 №328736608), відповідно до якого вказує, що за результатами камеральної перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, в частині заниження податкових зобовязань за квітень 2017 року на 143 550,00 грн., що вплинуло на заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету рядок 18 Декларації з ПДВ за квітень 2017 року на суму 143 550,00 грн. Так, згідно з інформаційними даними ДФС, а саме «Податкова звітність» встановлено, що в податковій декларації ТОВ «Завод Спецмашремонт» за квітень 2017 року в рядку 1.1 колонка Б задекларовано податкові зобовязання по операціях на митній території України на загальну суму ПДВ 983 931,00 грн., проте згідно з даними ЄРПН було складено та зареєстровано за квітень 2017 року податкові накладні на загальну суму 1 127 481,00 грн., таким чином, відхилення становить 143 550,00 грн. Зазначає, що позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з ПАТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» - 21.04.2017 виписано податкову накладну на суму 143 550,00 грн., проте за даними додатку 5 до податкової декларації за квітень сума податкових зобовязань з ПДВ по взаємовідносинах з вказаним контрагентом не відображено, тобто складає 0,00 грн. Ураховуючи вищевикладене, вважає винесене податкове повідомлення-рішення законним та обґрунтованим, у звязку із чим просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Завод Спецмашремонт» () є юридичною особою, яка зареєстрована 17.08.20104, про що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Посадовою особою ГУ ДФС у Запорізькій області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності, своєчасності подання податкової звітності, сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість, своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН позивача за квітень 2017 року про виявлення помилок (порушень), результати якої оформлено актом № 277/08-29-12-01/33134397 від 21.06.2017.

В ході проведеної камеральної перевірки декларації з ПДВ за квітень 2017 року (від 19.05.2017 №) встановлено порушення позивачем вимог п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України з огляду на наступне.

В декларації з ПДВ платником задекларовано податкові зобовязання по операціях на митній території України (рядок 1.1 колонка Б Декларації) на загальну суму ПДВ 983 931,00 грн., але за даними ЄРПН складено та зареєстровано податкових накладних (згідно статті 187 Податкового кодексу України) на загальну суму ПДВ 1 127 481,00 грн. Відхилення складає 143 550,00 грн. Згідно із Автоматизованою системою співставлення ПЗ та ПК за звітний період: квітень 2017 року, ТОВ «Завод Спецмашремонт» в квітні 2017 року на ПАТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) виписана податкова накладна №24 від 21.04.2017, реєстраційний номер НОМЕР_2, дата реєстрації 15.05.2017, на загальну суму ПДВ 143 550,00 грн. В додатку 5 декларації з ПДВ за квітень 2017 року сума податкових зобовязань з ПДВ по ПАТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» склала 0,00 грн. Відхилення склало 143 550,00 грн.

На підставі зазначених висновків відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 17.07.2017, яким ТОВ «Завод Спецмашремонт» збільшена сума грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 179 437,50 грн., в тому числі 143 550,00 грн. за податковими зобов'язаннями та 35 887,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Указане рішення разом із розрахунком штрафної санкції було направлено контролюючим органом на адресу ТОВ «Завод Спецмашремонт».

Позивач здійснив оскарження вищевказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Проте, рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 06.09.2017 № 19881/6/99-99-11-01-01-25 оскаржуване рішення залишене без змін, а скарга без задоволення.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування. При цьому, суд зауважує, що спір щодо правомірності дій під час призначення та проведення перевірки, яка стала підставою для винесення оскаржуваних рішень, між сторонами відсутній.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

З акту камеральної перевірки вбачається, що висновки контролюючого органу про заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість за квітень 2017 року на суму 143 550,00 грн. базуються на тому, що позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з ПАТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» - 21.04.2017 виписано податкову накладну на суму 143 550,00 грн., проте за даними додатку 5 до податкової декларації за квітень сума податкових зобовязань з ПДВ по взаємовідносинах з вказаним контрагентом не відображено, тобто складає 0,00 грн.

Підпунктом 14.1.36 Податкового кодексу України визначено, що господарською є діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7. статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Проаналізувавши вищенаведене, суд зазначає, що податкова накладна складається в разі повного або часткового постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 44.1.статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Водночас статтею 1 цього Закону визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2017 року між ТОВ «Завод Спецмашремонт» («Постачальник») та ТОВ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» («Покупець») був укладений договір №180418/1, за умовами якого постачальник зобовязується виготовити і передати, а покупець прийняти й оплатити металоконструкції, які визначені у Специфікації/Специфікаціях, на умовах, які визначені цим Договором.

На виконання умов договору позивачем поставлено Товар згідно із підписаною сторонами за договором поставки Специфікацій №1 на загальну суму 4 039 152,48 грн., у тому числі ПДВ 673 192,08 грн.

Розрахунки між сторонами за договором поставки проводились у безготівковій формі, а саме на підставі виставленого позивачем рахунку на оплату №90 від 20.04.2017 на суму 4 039 152,48 грн. ТОВ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» () перераховано грошові кошти на користь позивача згідно із платіжним дорученням від 21.04.2017 №5025 на суму 861 300,00 грн. із призначенням платежу «Оплата ТМЦ, зг.Дог.№180417/1 від 18.04.17р. та рах.№90 від 20.04.17р. в т.ч. ПДВ 20%».

У звязку із отриманою 21.04.2017 передплатою від вказаного контрагента за товари на виконання п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України ТОВ «Завод Спецмашремонт» складено податкову накладну №24 від 21.04.2017 на суму 861 300,00 грн. та зареєстровано в ЄРПН 15.05.2017, проте, як пояснив представник позивача, при заповненні та реєстрації вказаної податкової накладної позивачем допущено помилку ІПН та назві покупця, а саме помилково зазначено контрагента ПАТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» ().

Так, ТОВ «Завод Спецмашремонт» до помилково зареєстрованої податкової накладної №24 від 21.04.2017 складено розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 1 від 03.05.2017, який зареєстровано в ЄРПН 22.05.2017.

Крім того, підприємством складено податкову накладну №31 від 21.04.2017 на суму 861 300,00 грн. на ТОВ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» (), яку зареєстровано в ЄРПН 24.05.2017.

Відповідно до абзацу першого та другого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов'язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підпунктом 192.1.1. пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України визначено, що якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов'язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Тобто, у випадку помилкового складання податкової накладної на операцію з постачання товарів/послуг та реєстрації їх в ЄРПН платник податку, з метою виправлення допущеної помилки, має право скласти розрахунок коригування до помилкової податкової накладної .

Суд зазначає, що позивач, дотримуючись вимог чинного законодавства, виправив помилки у податковій накладній від 21.04.2017 № 24, шляхом складання розрахунку коригування від 03.05.2017 № 1 та вніс його до ЄРПН.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Наказу Міністерства Фінансів України від 28.01.2016 №21 «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (далі - Наказ №21) в податкову декларацію з ПДВ вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку.

Отже, у податковій декларації з ПДВ платником податку зазначаються дані, вказані в складеній на підставі первинних документів податковій накладній та/або розрахунку коригування. Тому обсяги постачання товарів/послуг та сума ПДВ, вказані в помилковій податковій накладній та/або розрахунку коригування, не підлягають відображенню в декларації.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Суд зауважує, будь-яких доказів про здійснення господарських операцій в квітні 2017 року між позивачем та ПАТ «Бердичівський машинобудівний завод «Прогрес» () відповідачем суду також не надано. Таким чином, жодної події, вказаної у пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, а саме відвантаження товару, виконання робіт/послуг як підстави для виникнення податкових зобовязань не відбулося.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про правомірність формування позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість за квітень 2017 роки, а відтак, висновки, зроблені відповідачем в Акті, є необґрунтованими та недоведеними, у зв'язку з чим спірне податкове повідомлення-рішення, прийняте відповідачем на підставі встановлених Актом порушень, є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити також, що своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України є предметом документальної перевірки.

Особливості проведення перевірок з податку на додану вартість врегульовані розділом 5 Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до ст. 201.10 Податкового кодексу України виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг, за наслідками проведення якої і вирішується питання щодо донарахування грошових зобов'язань з ПДВ.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 №, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ).

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Спецмашремонт» (місцезнаходження: 69008, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 9, ) суму судового збору у розмірі 2 691,56 грн. (дві тисячі шістсот девяносто одна гривня пятдесят шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 16.03.2018.

Суддя І.В. Батрак