Справа № 147/649/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 147/649/17

Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич С.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

13 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2017 року (ухвалену в м. Тульчин) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області про скасування рішення сільської ради,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області, в якому просила скасувати рішення 24 сесії 7 скликання Тростянецької селищної ради за № 251 " Про розірвання договору оренди землі" від 25 квітня 2017 року.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області ухвалою від 22 грудня 2017 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду І інстанції та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує на невідповідність ухвали суду першої інстанції вимогам чинного законодавства, оскільки вважає, що оскарження рішення Тростянецької селищної ради, як суб'єкта владних повноважень, має здійснюватись в порядку адміністративного, а не господарського судочинства.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 300 КАС України, та не подав відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до для продовження розгляду.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надавши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 4 КАС України спір може бути переданий на вирішення адміністративного суду, якщо хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Норми ч. 1 ст. 19 КАС України містять перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

В силу вимог частини 3 вказаної вище статті передбачено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при визначенні юрисдикції справи, перш за все необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

Норми ч. 1 ст. ст. 238 КАС України містять вичерпний перелік підстав для закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження в адміністративній справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оцінюючи доводи апелянта стосовно наявності підстав для розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернулась до суду із даним позовом про визнання незаконними та скасування рішення 24 сесії 7 скликання Тростянецької селищної ради за № 251 " Про розірвання договору оренди землі" від 25 квітня 2017 року, яким ФОП ОСОБА_2, яким вирішено припинити право користування земельними ділянками шляхом розірвання договору оренди на землю для суспільних потреб (для створення селищного парку) з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, договір оренди земельної ділянки площею 0,0136 га. по АДРЕСА_1, укладеного 29 червня 2005 року, зареєстрованого в Державному реєстрі земель 08.02.2016 року за № 002.

Відповідно до ст.4 ч.2 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Спір з приводу передачі земельних ділянок у власність або оренду (користування) , є спором, що виник у сфері земельних правовідносин (тобто цивільних або господарських) і орган місцевого самоврядування в таких правовідносинах діє не як суб'єкт владних повноважень в публічно - правовій та адміністративній сфері, а як розпорядник земель комунальної та/або державної власності.

Оскаржуване рішення не є рішенням суб'єкту владних повноважень у публічно-правовій сфері, не є адміністративним актом, дане рішення є ненормативним актом індивідуальної дії по відношенню до сторони у договорі з приводу прав на земельну ділянку, прийняте не у сфері публічно-правовій, а у сфері господарювання.

Скасування таких актів не породжує наслідків для орендаря земельних ділянок, оскільки захист порушеного права у разі припинення договору оренди, укладеного з юридичною особою має вирішуватися за нормами господарського законодавства України.

Враховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо припинення договору оренди земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення суб`єкта владних повноважень вичерпало свою дію шляхом виконання.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2016 року у справі № 21-3389а16.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зі змісту ст.ст. 2 та 5 Земельного кодексу України слідує, що міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Тобто, у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

За таких обставин, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС.

Вищенаведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14, від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14, від 17.02.2015 року у справі №21-551а14 та від 24.02.2015 року у справі №21-345а15.

На підставі викладеного, виходячи з заявлених вимог, суб'єктного складу спору, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а тому провадження у справі необхідно закрити.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята ухвала відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 березня 2018 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.