Справа № 331/7297/17
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 331/7297/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний м. Запоріжжя області у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.

за участю секретаря Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради, третя особа ОСОБА_2 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем 17.03.2016 р. отримано виконавчий лист по справі №2а-86/10 від 07.04.2011р. згідно з яким "Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної одноразової допомоги до 5 травня, як інваліду війни другої групи, відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2009 та 2010 роки. Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недотриману ним щорічну одноразову державну допомогу до 5 травня, як інваліду війни другої групи, відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2009 та 2010 роки у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, встановлених за час виплати у 2009 та 2010 роках, з урахуванням виплачених сум" (не менш 8722,00 грн.).

В межах виконавчого провадження було змінено боржника ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради на ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському (Жовтневому) району.

Виконавче провадження постановою державного виконавця від 26.05.2017 року ВП №50572260 закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

У звязку з тривалим невиконанням рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року у справі №2а-86/10 року позивач звертався до Європейського суду з прав людини, яким прийнято рішення за справою "Цибулько та інші проти України" від 20 червня 2013 року.

Згідно названого рішення суд визнав, що судові рішення ухвалені на користь заявника, не були виконані своєчасно, за що несе відповідальність держава.

Оскільки, на теперішній час рішення суду не виконано, виконавче провадження закінчено, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради на його користь 8722,00 грн. суму боргу за виконавчим листом по справі №2а-86/10 від 07.04.2011р.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, наполягав на задоволенні його вимог.

Представник відповідача УПСЗН по Олександрівському району Запорізької міської ради в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила суду, що судове рішення управлінням виконане в частині перерахунку допомоги. Виплата перерахованої допомоги ж не проведена, оскільки додаткових коштів управлінню не виділено, хоча управління постійно ці кошти просить та інформує щодо цього Департамент соціального захисту населення Запорізької облдержадміністрації, що затверджує управлінню кошториси на виплату допомоги.

Оскільки управлінню відповідні додаткові кошти на виконання судового рішення не виділені в діях управління, як субєкту владних повноважень немає порушень прав, свобод та інтересів позивача., оскільки управління не є розпорядником коштів, а проводить виплати допомог в розмірах, згідно паспорту бюджетної програми та кошторису, що затверджуються та доводяться управлінню Мінсоцполітики та Департементом соцзахисту населення Запорізької облдержадміністрації. Зобов'язуючи відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу до 5 травня за 2009 -2010 роки, суд обрав спосіб захисту порушеного права згідно ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті позовних вимог позивача.

Просила суд прийняти до уваги ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 по справі №331/3737/17, якою вже розглядались вимоги позивача про стягнення недоотриманих коштів по справі №2а-86/10.

Третя особа ОСОБА_2 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було належним чином повідомлено про час та місце судових засідань, представник до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2011 року у справі №2а-86/10 ОСОБА_1 отримав виконавчий лист, на підставі якого ОСОБА_2 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було відкрите виконавче провадження (постанова від 22.03.2016 року ВП №50572260) з примусового виконання вказаної постанови суду.

В межах виконавчого провадження було змінено боржника ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради на ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському (Жовтневому) району.

Державний виконавець звертався до суду з поданням щодо зміни способу і порядку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі 2а-86/10 від 07.04.2011 року в порядку, визначеному ст.263 КАС України. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18.04.2016 року в задоволенні вказаного подання було відмовлено.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року у справі 2а-86/10 виконана лише в частині нарахування недоотриманої щорічної одноразової грошової державної допомоги до 5 травня. В іншій частині рішення суду до теперішнього часу не виконано, а виконавче провадження постановою державного виконавця від 26.05.2017 року ВП №50572260 закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

У звязку з тривалим невиконанням рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року у справі №2а-86/10 року позивач звертався до Європейського суду з прав людини, яким прийнято рішення за справою "Цибулько та інші проти України" від 20 червня 2013 року.

Згідно названого рішення суд визнав, що судові рішення ухвалені на користь заявника, не були виконані своєчасно, за що несе відповідальність держава.

Суд зазначив про порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, що ратифікована Україною 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), та статті 1 Першого протоколу до Конвенції у звязку з тривалим невиконанням рішень, ухвалених на користь заявника. Суд також зазначив, що було порушення ст.13 Конвенції, оскільки заявник не мав ефективного засобу юридичного захисту, за допомогою якого він міг отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

З зазначених підстав суд постановив, що протягом трьох місяців держава відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат.

При цьому, суд встановив, що тривале невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є порушенням п.1 ст.6 Конвенції та ст.1 Першого протоколу Конвенції, згідно якого, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В п.29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Васильєв проти України" (заява № 10232/02) від 13 липня 2006 року зазначено, що виконання рішень суду, в яких відповідачем є державні органи, можливо виконати, якщо державою передбачені та визначені асигнування на відповідні видатки Державного бюджету України, шляхом здійснення відповідних законодавчих заходів. Українська правова система не наділяє ані суди, ані Державну виконавчу службу повноваженням скасовувати закон або примушувати державу вносити зміни до Закону "Про державний бюджет";

Відповідачем надані докази того, що він вживав заходи щодо виконання постанови суду, неодноразово звертаючись до Департаменту соціального захисту населення Запорізької облдержадміністрації з проханням виділення додаткових коштів управлінню на виконання рішень судів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Відповідно до п.. 4 ч.1, ч.2 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Позивачем ОСОБА_1 фактично заявлено вимоги про стягнення сум грошової допомоги, які розраховані відповідачем під час виконання Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі 2а-86/10 від 07.04.2011 року і вказані вимоги узгоджуються положеннями ст.105 КАС та не були предметом іншого судового розгляду.

Тобто фактично відповідачем порушено питання (заявлено вимоги ) про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 8722,00 грн., яка виникла внаслідок перерахунку відповідачем за 2009-2010 р.р.

Отже аналіз вищенаведених норм права, дає змогу дійти висновку, що зобовязання вчинити певні дії, покладені на відповідача судовим рішенням є обраним судом способом захисту порушеного права позивача та не позбавляє права звернутись до суду з позовом про стягнення коштів.

Таким чином, враховуючи наявність заборгованості перед позивачем зі сплати одноразової державної допомоги до 5 травня, як інваліду війни другої групи, відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2009 та 2010 роки у розмірі, яка визнається відповідачем, але до теперішнього часу не сплачена, фактичну відмову судовими інстанціями позивачу у зміні способу виконання судового рішення (із зобовязання на стягнення), що унеможливлює виконання рішення суду в порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (оскільки вказаний Закону стосується лише рішень якими визначено спосіб захисту права у вигляді стягнення ), а також приймаючи до уваги право позивача звернутись до суду з позовом про стягнення коштів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача заборгованості зі сплати одноразової державної допомоги до 5 травня, ОСОБА_1 як інваліду війни другої групи, відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2009 та 2010 роки в розмірі 8722,00 грн

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

На підставі викладеного та керуючисьст.ст.2,10,11,77,122,241,244,245 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради, третя особа ОСОБА_2 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення коштів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованості зі сплати одноразової державної допомоги до 5 травня, ОСОБА_1 як інваліду війни другої групи, відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2009 та 2010 роки в розмірі 8722,00 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя: М.В. Антоненко