Справа № 686/25533/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/25533/17

Головуючий у 1-й інстанції: Приступа Д.І.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

15 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2018 року (місце складання м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №4 управління патрульної поліції у м.Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Карпова Володимира Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 управління патрульної поліції у м.Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Карпова Володимира Володимировича, в якому просив визнати дії інспектора поліції Карпова В.В. щодо складання постанови серії БР №489144 від 21 грудня 2017 року про адміністративне правопорушення та про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП незаконними та визнати постанову серії БР № 489144 від 21 грудня 2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та її скасувати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що транспортний засіб позивача безпідставно зупинено відповідачем та не надавши можливість реалізувати його права згідно ст. 268 КУпАП, зокрема, ознайомитись з відео фіксацією правопорушення, підготувати та подати свої пояснення, отримати правову допомогу, інспектором одразу складено оскаржувану постанову без належного розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що оскаржувана постанова має бути скасована, оскільки у ній містяться виправлення зі ст. 126 на 122 КУпАП та сама постанова винесена без належного розгляду адміністративної справи. В апеляційній скарзі не міститься клопотання про розгляд справи за участю апелянта.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу у наданий судом строк відповідно до ст. 304 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21 грудня 2017 року інспектором роти №4 управління патрульної поліції у м.Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Карповим В.В. винесено постанову серії БР №489144 у справі про адміністративне правопорушення. Згідно з вказаною постановою ОСОБА_2 близько 12 год. 18 хв. керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1, проїзжаючи перехрестя вул. Трудова - вул. Заводська, здійснив рух ліворуч зі смуги, передбаченої для руху праворуч, чим порушив п. 8.4. "г" Правил дорожнього руху України, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП та на останнього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що доказами по справі підтверджено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.4. "г" Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 наказові знаки показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Дорожній знак 5.16 "Напрямки руху по смугах" показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Даючи правову оцінку доводам апелянта, що в останнього існували обставини, які виключали провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Положеннями ст. 247 КУпАП визначено обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення. Так, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Так апелянт вказує на те, що порушення Правил дорожнього руху, а саме п.8.4 "г" відбулося внаслідок того, що рухаючись смугою, що дозволяє поворот ліворуч, він попереду себе побачив автомобіль, який раптово почав гальмувати і ввімкнув сигнал аварійного режиму. Оцінивши ситуацію, яка, на його думку, була аварійно-небезпечною, останній вирішив зміститися на сусідню смугу, уникаючи зіткнення зі згаданим автомобілем. У зв'язку із тим, що крайня ліва смуга була зайнятою нерухомим автомобілем з ввімкнутим показчиком аварійної зупинки, ОСОБА_2 продовжив рух у крайній правій смузі, оскільки вважав, що у крайній лівій смузі була перешкода, однак не мав нагоди надати ці пояснення поліцейському, оскільки розгляду справи не було.

Тобто, в своїй апеляційній скарзі позивач визнає той факт, що здійснив рух ліворуч зі смуги, передбаченої для руху праворуч, однак не погоджується стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що останній не мав змоги надати відповідні пояснення інспектору, враховуючи, що відповідачем в повній мірі було роз'яснено права позивача, зокрема, і право надавати пояснення по справі.

Крім того, ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі не зазначає про наявність будь-якої конкретно визначеної обставини передбаченої ст. 247 КУпАП на підтвердження своєї позиції щодо наявності обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, обмежившись лише загальним посиланням на норми вказаної статті.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними доказами по справі.

Аналізуючи доводи апелянта щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови у зв'язку із наявністю у ній виправлення зі ч. 1 ст. 126 КУпАП на ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд апеляційної інстанції зважає на таке.

За приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як слідує зі суті адміністративного правопорушення, вказаного у постанові серії БР №489144 від 21 грудня 2017 року, позивач близько 12 год. 18 хв. керуючи транспортним засобом Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1, проїзжаючи перехрестя вул. Трудова - вул .Заводська, здійснив рух ліворуч зі смуги, передбаченої для руху праворуч, чим порушив п. 8.4. "г" Правил дорожнього руху України, що відповідає диспозиції ч. 1 ст. 122 КУпАП та за вказане правопорушення на позивача накладено штраф у розмірі 255 грн., що відповідає саме санкції даної статті, а не ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На переконання суду апеляційної інстанції та обставина, що у оскаржуваній постанові зазначено про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, замість ч. 1 ст. 122 КУпАП є не більше, ніж технічною опискою та жодним чином не вказує на помилковість кваліфікації дії, які вчинені позивачем, а відтак не є достатньою підставою для скасування такої постанови.

Також колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що апелянтом не надано будь-яких належних доказів того, що в подальшому в оскаржувану постанову вносилися виправлення після її підписання позивачем.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, на підтвердження правомірності винесеної оскаржуваної постанови представником відповідача надано до суду першої інстанції відео з нагрудного відео реєстратора, на якому зафіксовано спілкування інспектора з водієм після зупинки та зафіксовано розгляд справи, а в матеріалах справи наявні фото та стоп-кадри із відео реєстратора службового автомобіля, на яких зафіксовано вчинення позивачем правопорушення.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, в повній мірі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв'язку із чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення прийнята законно та обґрунтовано.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Мельник-Томенко Ж. М.