Справа № 826/6246/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2018 року № 826/6246/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава Фінанс»

до

Головного управління Державної фіскальної служби у Києві

про

визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.04.2017 року,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава фінанс» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.04.2017 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 22.05.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 18.09.2017 р.

Відповідно до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 18.09.2017 р. розгляд справі відкладено 06.11.2017 р.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява від Позивача про розгляд справи за його відсутністю в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава фінанси» не належить до уповноважених банків або їх агентів, а здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти на підставі генеральної довіреності ліцензії НБУ, застосування положення п.2, п. 5 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та притягнення Товариства до відповідальності є неприпустимим.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржуване рішення прийняте ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи клопотання представника Позивача, Судом 06.11.2017 р. прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України (в редакції станом на листопад 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Співробітниками Головного управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці, розташованої за адресою місто Житомир, вул. Небесної Сотні, 14 суб'єкта господарської одиниці Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія октава фінанс».

За результатом перевірки Контролюючим органом складено Акт (довідку) №0093/06/25/РРО/39628794 про результати фактичної перевірки від 29.03.2017 р. (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки Контролюючим органом зроблено висновок про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія октава фінанс» вимог податкового законодавства: проведення розрахункової операції на загальну суму 50 доларів США проведення операції з купівлі-продажу іноземної валюти без застосування реєстратора розрахункових операцій зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та не видача розрахункового документа встановленого зразка на повну суму операції, що стало наслідком прийняття оскаржуваного рішення.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №1 (форма «С») від 11.04.2017 р., яким застосовано штрафні санкції у розмірі 1700,00 грн.

Позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог законодавства та звернувся до Суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача положень пунктів1 та 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг стало те, що перевіркою проведення розрахункової операції з купівлі-продажу іноземної валюти виявлено, що позивачем здійснено обмін 50 доларів США по ціні 27,25 грн. без застосування РРО; роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Податкового кодексу України, Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, був розроблений Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, який вступив в силу з 05.07.2016 року.

Розділом ІІ ч. 2 зазначеного Порядку, уповноважені банки, уповноважені фінансові установи, національний оператор поштового зв'язку та їх агенти (далі - суб'єкти господарювання), що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, касах фінансових установ, касах відокремлених підрозділів фінансових установ, касах відділень поштового зв'язку національного оператора поштового зв'язку (далі - пункти обміну валюти), для здійснення операцій з купівлі-продажу валюти зобов'язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку, виконати його персоналізацію, опломбувати та перевести у фіскальний режим роботи.

Реєстрації в контролюючих органах підлягають РРО, модифікації яких включені до Державного реєстру РРО, зі сферою застосування "операції з купівлі-продажу іноземної валюти" за умови, що строк служби, встановлений в технічній документації на РРО, не вичерпався, а також з урахуванням строків первинної реєстрації, встановлених Державним реєстром РРО.

Реєстрація РРО здійснюється в контролюючому органі за основним місцем обліку суб'єкта господарювання як платника податків.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Податкового кодексу України, Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.12.2002 р. №502 надалі - Інструкція №502) та іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до п.1 Розділу І Інструкції №502 ця інструкція встановлює порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою на території України для уповноважених банків, а також для уповноважених фінансових установ та національного оператора поштового зв'язку, їх кас, пунктів обміну іноземної валюти та пунктів обміну іноземної валюти, що відкриваються банком, фінансовою установою на підставі укладення агентських договорів з юридичною особою резидентом.

Пунктами 2 - 4 та п. 6 Розділу ІІ Інструкції №502, Банк, фінансова установа під час здійснення валютно-обмінних операцій мають забезпечувати: документальне оформлення проведених валютно-обмінних операцій; своєчасне відображення валютно-обмінних операцій у бухгалтерському обліку; належний внутрішній контроль за валютно-обмінними операціями; створення безпечних умов для роботи з готівкою та її зберігання. Банк, фінансова установа зобов'язані забезпечити наявність програмних комплексів, функціональні можливості яких забезпечують здійснення контролю за обсягами проведення валютно-обмінних операцій у межах банку - юридичної особи, фінансової установи. Приміщення каси банку, фінансової установи (крім національного оператора поштового зв'язку), їх відокремлених підрозділів, пункту обміну валюти мають відповідати вимогам нормативно-правових актів Національного банку України з питань організації захисту приміщень банків України та уповноважених небанківських фінансових установ, які надають окремі фінансові послуги. Банк, фінансова установа мають право розпочинати роботу пункту обміну валюти після реєстрації реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО) в органі доходів і зборів та повідомлення Національного банку України. Повідомлення надсилається до Національного банку України за місцем розташування пункту обміну валюти за 15 днів до початку здійснення валютно-обмінних операцій за формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції, для внесення інформації до електронного довідника. У разі припинення, тимчасового зупинення чи відновлення роботи пункту обміну валюти банк, фінансова установа мають у триденний строк повідомити про це Національний банк України.

Згідно з п. 7 розділу ІІ Інструкції №502 відокремлений підрозділ банку, фінансової установи, пункт обміну валюти зобов'язані мати витяг із наказу банку, фінансової установи про відкриття відокремленого підрозділу, пункту обміну валюти, засвідчений підписом керівника та відбитком печатки банку, фінансової установи, із зазначенням переліку валютно-обмінних операцій, ініціалів, прізвищ касових працівників, допущених до здійснення таких операцій. Касир каси відокремленого підрозділу, пункту обміну валюти на робочому місці повинен мати документ, що посвідчує його особу (службове посвідчення).

Крім того, пункт обміну валюти зобов'язаний мати торговий патент або його нотаріально засвідчену копію, що передбачено Податковим кодексом України.

Таким чином, наведені норми законодавства розмежовують поняття каси уповноваженої фінансової установи та пункту обміну валют, а також визначають наявність обов'язку мати торговий патент або його нотаріально засвідчену копію саме у останнього.

Згідно Розпорядження про внесення змін до Положення про Державний реєстр фінансових установ та визнання такими , що втратили чинність деяких нормативно-правових актів Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №4368 від 28.11.2013 фінансова компанія має право надавати певні види фінансових послуг через її відокремлені підрозділи за умови внесення інформації про них до Реєстру.

У відповідності до Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 28 серпня 2003 №41, відокремлений підрозділ - філія, інший відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцезнаходженням юридичної особи та здійснює всі або частину функцій з надання фінансових послуг від її імені.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що уповноважені банки, уповноважені фінансові установи, національний оператор поштового зв'язку та їх агенти, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, зобов'язані використовувати у своїй діяльності реєстратори розрахункових операцій.

Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, Житомирське відділення №10 ТОВ «Фінансова Компанія «ОКТАВА Фінанс» є його структурною одиницею, відокремленим підрозділом і здійснює свою діяльність від імені даного товариства. Має статус фінансової установи та здійснює діяльність на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 20.11.2015 №165, виданої Національним банком України з терміном дії до 19.11.2018 р.

Пункт 5 Розділу III Інструкції №502 регламентує порядок проведення операцій із готівковою іноземною валютою. Так, банк, фінансова установа зобов'язані здійснювати валютно-обмінні операції, крім тих, що проводяться через платіжні пристрої, з оформленням квитанції про здійснення валютно-обмінної операції за формою, наведеною в додатку 3 до цієї інструкції. Квитанція про здійснення валютно-обмінної операції виписується у двох примірниках: перший примірник видається фізичній особі, другий - зберігається в паперовій формі в документах дня. Касири каси банку, фінансової установи, пункту обміну валюти зобов'язані видати квитанцію про здійснення валютно-обмінної операції одночасно з прийняттям та видачею фізичній особі коштів. Квитанція про здійснення валютно-обмінної операції повинна видаватися не пізніше завершення операції.

Суд звертає увагу на те, що, відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов'язані проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.

Дана стаття визначає обов'язки уповноважених банків, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єктів господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками.

Проте, Суд звертає увагу, що Позивач не відноситься до кола зазначених осіб, оскільки є фінансовою установою, що здійснює свою діяльність на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій виданої Національним банком України.

Відповідно до норм ст. 18 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», норми якої було застосовано до Позивача при прийнятті Відповідачем оскаржуваного повідомлення-рішення, встановлено, що у разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: 1) ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій, нероздрукування розрахункового документа, що підтверджує виконання операції з купівлі-продажу іноземної валюти, або проведення операції на неповну суму коштів; 2) ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі застосування при здійсненні розрахункових операцій незареєстрованого, неопломбованого або опломбованого з порушенням встановленого порядку реєстратора розрахункових операцій; Таким чином, вказані фінансові санкції застосовуються виключно до уповноважених банків або їх агентів.

Таким чином, вказані фінансові санкції застосовуються виключно до уповноважених банків або їх агентів, тоді як Позивач є фінансовою установою.

Крім того, Суд звертає увагу, що в Акті перевірки зазначено, що касиром видано квитанцію, проте вона не відповідає на думку Контролюючого органу зразку РРО.

Враховуючи ту обставину, що Позивач не є уповноваженим банком, що здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти, або суб'єктом господарювання, який здійснює ці операції на підставі агентської угоди з уповноваженим банком, а діє на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, у Відповідача були відсутні підстави для притягнення Позивача до відповідальності за порушення п.2 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та застосування до нього відповідної штрафної санкції передбаченої нормами ст.18 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

З аналізу норм права та матеріалам справи, Суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 11.04.2017 року № підлягає скасуванню, а позовні вимоги Позивача задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава Фінанс» (адреса: 01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, 36-В; ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.04.2017 року №.

3. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава Фінанс» (адреса: 01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, 36-В; ) судові витрати в розмірі 1600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 копійок.).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук