Справа № 804/7890/17
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

12 лютого 2018 року Справа № 804/7890/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
за участі секретаря судового засідання Воробйовій П.В.
позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
28 листопада 2017 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати дії в.о. заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області ОСОБА_3 незаконними;
29.11.2017 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду на 13.12.2017 року о 10:20год.
13.12.2017р. розгляд означеної справи за клопотаннями позивача та представника відповідача було відкладено на 21.12.2017р. на 10:00год. для надання додаткових доказів.
21.12.2017р. розгляд означеної справи відкладено на 17.01.2018р. на 13:00год.
17.01.2018р. розгляд означеної справи відкладено на 31.01.2018р. на 13:00год. для надання часу для підготовки додаткових доказів відповідачем.
31.01.2018р. розгляд означеної справи відкладено на 07.02.2018р. на 13:50год. за клопотанням представника відповідача.
07.02.2018р. розгляд означеної справи відкладено на 12.02.2018р. на 16:20год. для надання часу для підготовки додаткових доказів відповідачем.
Позивач у судовому засіданні, яке призначене на 12.02.2018р. о 16:20год., підтримав предявлений адміністративний позов, посилаючись на обставини викладені у ньому.
Відповідач адміністративний позов не визнав та подав на нього письмові заперечення в яких просив відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування поданих заперечень зазначалося, що оскаржуване рішення прийнято обґрунтовано, на підставі та в межах повноважень контролюючого органу. Відповідач вважає оскаржуване рішення правомірним та таким, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим підстави для його скасування відсутні.
Представник відповідача заперечував щодо задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи викладені у запереченнях на адміністративний позов.
В судовому засіданні судом було поставлено питання на розгляд щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Позивач та повноважений представник відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 12.02.2018 року.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1В.), як платник єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра та обліковується на спрощеній системі оподаткування.
Позивач, вважаючи спірне рішення та дії щодо його прийняття протиправними, звернувся з означеними позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».
Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування є платниками єдиного внеску.
Частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску серед іншого зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Так, відповідно до абзацу третього частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, які обрали спрощену систему оподаткування зобовязанні сплачувати єдиний внесок нарахований за квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом.
За визначенням пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Частина друга статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачає, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобовязані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 (далі Інструкція №449).
Згідно з п.1 розділу VII Інструкції №449, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Положеннями підп.2 п.2 розділу VII Інструкції №449 визначено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону України №2464-VI до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.
В інтегрованій картці платника ФОП ОСОБА_1, наданої відповідачем, відображено наступні щоквартальні нарахування:
- 4 квартал 2013р. у сумі 1218,67грн., граничний строк сплати до 20.01.2014р. сплачено повністю 20.10.2015р.;
- 1 квартал 2014р. у сумі 1267,95грн., граничний строк сплати до 20.01.2014р. сплачено повністю 19.01.2016р.;
- 2 квартал 2014р. у сумі 1267,95грн., граничний строк сплати до 20.07.2014р. сплачено повністю 18.05.2016р.;
- 3 квартал 2014р. у сумі 1267,95грн., граничний строк сплати до 20.10.2014р. сплачено повністю 20.01.2017р.;
- 4 квартал 2014р. у сумі 1267,95грн., граничний строк сплати до 20.01.2015р. сплачено повністю 07.07.2017р.;
- 1 квартал 2015р. у сумі 1267,95грн., граничний строк сплати до 20.04.2015р. сплачено повністю 07.07.2017р.;
- 2 квартал 2015р. у сумі 1267,95грн., граничний строк сплати до 20.07.2015р. сплачено повністю 07.07.2017р.;
- 3 квартал 2015р. у сумі 1267,95грн., граничний строк сплати до 19.10.2015р. сплачено повністю 07.07.2017р.;
- 4 квартал 2015р. у сумі 1434,51грн., граничний строк сплати до 19.01.2016р. сплачено повністю 07.07.2017р.;
- 1 квартал 2016р. у сумі 909,48грн., граничний строк сплати до 19.04.2016р. сплачено повністю 07.07.2017р.;
- 2 квартал 2016р. у сумі 941,16грн., граничний строк сплати до 19.07.2016р. сплачено повністю 07.07.2017р.;
- 3 квартал 2016р. у сумі 957,00грн., граничний строк сплати до 19.10.2016р. сплачено повністю 31.07.2017р.
З наведеної вище інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 слідує, що позивачем було порушено строки, встановлені абз.3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», щодо сплати єдиного внеску за період з 21.01.2014р. по 31.07.2017р.
Отже судом встановлено, що за період з 21.01.2014 року по 31.07.2017 року позивач сплатив заборгованість зі сплати єдиного внеску, проте із порушенням строків, про що свідчить інформація відповідно до інтегрованої картки платника податків.
З урахуванням приписів ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Положеннями підп.2 п.2 розділу VII Інструкції №449 позивачу, оскаржуваним рішенням за період з 21.01.2014р. по 20.01.2015р. нараховано штраф у розмірі 502,27грн. (10%) та за період з 21.01.2015р. по 31.07.2017р. штраф у розмірі 1873,89грн. (20%).
Таким чином, контролюючим органом було нараховано штрафну санкцію у загальній сумі 2376,16 грн.
Згідно з п.5 розділу VII Інструкції №449, на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Оскільки, позивачем було порушено терміни сплати єдиного внеску, то відповідачем правомірно нарахована пеня, за період з 21.01.2014 року по 31.01.2017 року, в загальному розмірі 8742,97грн.
Таким чином, суд вважає, правомірним застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 21.01.2014 року по 31.07.2017 року.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, оскільки оскаржуване рішення винесене відповідачем в порядку і у спосіб, що визначені чинним законодавством та в межах наданих йому повноважень.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 22 лютого 2018 року.

Суддя ОСОБА_4