Справа № 320/4856/17(2-а/320/207/17)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
13 березня 2018 року справа № 320/4856/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.,
суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року (суддя Бахаєв І.М.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у липні 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, викладене у формі Повідомлення № 3700 від 22.06.2017 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як ліквідатору наслідків аварії на чорнобильській АЕС 2 категорії; зобов`язати Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 186 році, пенсію за віком (ЧАЕС) на підставі п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення із заявою про призначення пенсії за віком (ЧАЕС), а саме з 20 червня 2017 року.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 20 червня 2017 року звернувся до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з Повідомлення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 3700 від 22.06.2017, відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, оскільки останнім на підтвердження участі в роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС було надано військовий квиток, де зазначено, що з 16.05.1986 по 26.07.1986 приймав участь у ліквідації аварії, посвідчення ліквідатора 2 категорії, довідки військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , виписку з наказу військової частини НОМЕР_1 про залучення ОСОБА_1 для відновлювальних робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з довідкою командира військової частини № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 16 травня 1986 року по 26 липня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, але відповідно до архівної довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України № 3489/03 від 11.04.2017 в наказі командира в/ч НОМЕР_2 (м. Львів) від 30 червня 1986 року за № 60 відображено прибуття ОСОБА_1 з відрядження, а в перевірених наказах за період з 10 травня по 30 червня 1986 року вибуття у відрядження для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 не виявлено.

Також Мелітопольським ОУПФ України в Запорізькій області зазначено, що відповідно до архівної довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України № 1241/02 від 02.02.2017 підтверджується участь ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 16 травня по 27 червня 1986 року у складі військової частини НОМЕР_1 , проте дні виїзду до зон не відображено, населенні пункти не зазначено, отримання добових грошей немає, доза опромінення не відображена, місце дислокації вказаної військової частини КП ст. Вільча, яка знаходиться у зоні безумовного відселення.

На підставі вищевикладеного, відповідач дійшов висновку, що визначити право на пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років немає можливості, оскільки в жодному документі не зазначено населений пункт зони відчуження та кількість днів перебування в цій зоні.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначає, що з 16 травня 1986 року по 26 липня 1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працював в зоні відчуження на станції Вільча по будівництву під`їзних шляхів до Чорнобильської АЕС, що підтверджується довідкою командира військової частини 26784 від 15 грудня 1992 року, а також військовим квитком, що містить періоди виконання службових обов`язків та отриману дозу опромінення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: - які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів мають право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Таким чином, умовою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років є участь у ліквідації наслідків ЧАЕС (виконання певних робіт) у певний період і саме у зоні відчуження.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов`язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров`я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

Такими зонами є:

1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;

2) зона безумовного (обов`язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/км2 та вище, або стронцію від 3,0 Кі/км2 та вище, або плутонію від 0,1 Кі/км2 та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/км2, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/км2, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/км2, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

Межі цих зон установлюються та переглядаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з Національною академією наук, центральними органами виконавчої влади, сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, безпеки використання ядерної енергії, управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення, на основі експертних висновків.

Як вбачається з військового квитка ОСОБА_1 , останній у період з 16 травня по 26 липня 1986 року виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з довідкою № 225 від 15 грудня 1992 року, виданою командиром Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 16 травня 186 року по 26 липня 1986 року працював у зоні відчуження ст. Вільча по будівництву під`їзних шляхів до Чорнобильської АЕС. Також відповідно до виписки з наказу командира військової частини НОМЕР_1 , КП ст. Вільча, «Об определении времени и порядка производства работ личным составом по восстановлении ж.д. пути № 42 к блокам 1, 2, 3, Чернобыльськой АЭС» № 43 від 22 липня 1986 року, до виконання робіт по відновленню 150 м залізної дороги № 42 у період з 23 по 25 червня 1986 року було допущено ОСОБА_1 .

Зі змісту архівної довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оброни України № 1241/02 від 02.02.2017 вбачається, що відповідно до виписки з історичного формуляра військова частина НОМЕР_1 приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 16 травня 1986 року по 11 листопада 1987 року, місцем дислокації у період з травня по червень 1986 року була КП ст. Вільча.

Постановою Кабінет Міністрів УРСР «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» № 106 від 23.07.1991, затверджено Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи (Додаток № 1).

Відповідно до вказаного Переліку, смт Вільча Поліського району Київської області віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення згідно з постановами Ради Міністрів УРСР.

Колегія суддів зазначає, що Вільча це проміжна залізнична станція, розміщена на території селища Вільча.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини, місцем дислокації якої було ст. Вільча.

Разом з тим, відповідачем не надано належної оцінки наданим для призначення пенсії документам, з яких вбачається, що позивач у період з 23 по 25 червня 1986 року залучався до виконання робіт по відновленню 150 м залізної дороги № 42 до блоків 1, 2, 3 Чорнобильської АЕС, тобто безпосередньо у зоні відчуження. При цьому закон не ставить в залежність право особи ліквідатора наслідків ЧАЕС, на призначення пільгової пенсії від розміру отриманих добових грошей та дози опромінення, як то зазначає відповідач.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення УПФУ має протиправний характер та підлягає скасуванню, а порушене право ОСОБА_1 судовому захисту.

Суду першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2017 року в адміністративній справі № 320/4856/17 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 13 березня 2018 року і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова