Справа № 826/8357/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2018 року № 826/8357/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Укрхімтрансаміак»
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення року
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 11.04.2017 р. №, яким зобов'язано позивача сплати штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства в розмірі 3316205,50 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 30.08.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 30.10.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте Відповідачем з порушенням вимог Податкового кодексу України, оскільки Відповідачем безпідставно не застосовано до спірних правовідносин п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України. Дана норма визначає, що за наслідками узгодженої суми грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу. Враховуючи, що Позивачем порушено строки зі сплати авансового внеску зі сплати податку на прибуток то Відповідачем безпідставно застосовано пункт 38 підрозділу 4 (Особливості справляння податку на прибуток) розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким визначено якщо платник податків не сплачує узгоджену суму авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в розмірах, визначених статтею 123 цього Кодексу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, підтримала у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Відповідача проти позову заперечував, з підстав, викладених у письмовому запереченні.

В судовому засіданні 30.10.2017 р. Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України (в редакції станом на жовтень 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи вбачається, що ДП Укрхімтрансаміак» 03.11.2016 року подало до Контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2016 року №920770346, в якій задекларовано авансовий внесок у розмірі 2/9 податку на прибуток, що підлягав сплаті до 31.12.2016 року в сумі 26113043,00 грн.

Співробітниками Офісу ВПП ДФС проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати до бюджету узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за 2016 рік.

За результатами перевірки Контролюючим органом складено Акт перевірки від 22.03.2017 р. №639/28-10-41-03/31517060 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено порушення вимог п. 54.1 ст. 54, пункту 38 підрозділу 4 (Особливості справляння податку на прибуток) розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме: ДП «Укрхімтрансаміак» порушено терміни сплати авансового внеску з податку на прибуток. Відповідальність платника податків передбачена пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями).

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки Позивачем подано заперечення на Акт перевірки, Листом від 07.04.2017 р. №19728/10/28-10-41-03-10, залишено висновки Акту перевірки без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом 11.04.2017 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до Позивача застосовано штрафні санкції у сумі 3316205,50 грн.

Не погоджуючись з спірним податковим повідомленням-рішенням Позивачем подано скаргу до ДФС України, рішенням від 19.06.2017 р. ДФС України №13059/6/99-99-11-01-02-25, залишено без змін податкове повідомлення-рішення, а Скаргу Позивача без задоволення.

Позивач вважає винесене податкове повідомлення-рішення протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема, нормами Конституції України, Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (надалі - Податковий кодекс України).

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п.14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 38 підрозділу 4 (Особливості справляння податку на прибуток) розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в редакції, чинної на час подання декларації передбачено, що платники податку на прибуток підприємств сплачують до 31 грудня 2016 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 2/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за три квартали 2016 року.

Розрахунок такого авансового внеску подається платником податку у податковій декларації за три квартали 2016 року. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в розмірах, визначених статтею 123 цього Кодексу.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що штрафні санкції застосовуються в розмірі визначеному в ст. 123 Податкового кодексу України.

Пунктом 123.1 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України у редакції, що діяла як до 1 січня 2016 року так і на момент подання декларації, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового в зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.п.14.1.152 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Як вбачається із матеріалів справи ДП «Укрхімтрансаміак» допустило порушення в частині своєчасності погашення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, а саме: грошове зобов'язання з граничним терміном сплати - 30.12.2016 року було сплачено 18.01.2017 року на суму 7500000 грн та 20.01.2017 року на суму 5764822 грн. з затримкою на 19 та 21 календарний день.

Суд визнає, що Відповідачем правомірно, у відповідності до вказаних вище норм Податкового кодексу України були застосовані санкції у розмірі 25% погашеної суми боргу.

Позивач посилається на норми пункту 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, що оскільки мало місце затримка у сплаті авансового внеску з податку на прибуток підприємств на 20 календарних днів, що тягне за собою накладання штрафу у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У відповідності до п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України (із змінами внесеними згідно із Законами №909-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності з 01.01.2016 року) у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Однак, вказані доводи представника Позивача Суд не бере до уваги, оскільки в даному випадку береться до уваги не сам факт сплати авансових внесків та дата виникнення податкового обов'язку по його сплаті.

В даному випадку приймається до уваги саме період, за наслідками діяльності якого були нараховані дані авансові внески.

При цьому, як вже зазначалось, за приписами пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України у редакції, що діяла як до 1 січня 2016 року так і на момент подання декларації, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою, а відповідно до п. 38 підрозділу 4 (Особливості справляння податку на прибуток) розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2016 року, що платники податку на прибуток підприємств сплачують до 31 грудня 2016 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 2/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за три квартали 2016 року.

Розрахунок такого авансового внеску подається платником податку у податковій декларації за три квартали 2016 року. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Тобто дана норма застосовується до декларацій, уточнюючих розрахунків які були подані підприємствами платниками податку на прибуток за результатами діяльності у 2016 році, а господарські операції, за якими нараховується податок, мають бути вчинені у 2016 році.

В даному ж випадку штрафні санкції застосовувались за порушення строків сплати грошових зобов'язань, які були сформовані та нараховані Позивачем саме в результаті господарської діяльності за 2016 рік а внесені до відповідного звітного податкового документу і податкове повідомлення-рішення Контролюючим органом прийнято у зв'язку з порушенням Позивачем термінів сплати авансових внесків з податку на прибуток за 9 місяців 2016 року, які були самостійно визначені та нараховані державним підприємством в декларації від 03.11.2016 року №.

Отже, вказані обставини передбачають застосування до спірних правовідносин норму 38 підрозділу 4 (Особливості справляння податку на прибуток) розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та, відповідно, посилання Позивача на положення ст. 126 Податкового кодексу України положення є необґрунтованими.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» (адреса: 02002, м. Київ, вул. Є Сверстюка (М. Раскової) буд 15; ) відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук