Справа № 234/18340/17
Суддя: Сухоручко Ю. О.
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/82/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року

Краматорський міський суд Донецької області:

у складі: головуючого судді Сухоручко Ю.О.,

секретаря Харькової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Краматорську про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області із позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Краматорську про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначив, що після початку проведення АТО він був взятий на облік, як особа, яка перемішується з району проведення антитерористичної операції. Починаючи з 01.04.2017 відповідач призупинив виплату йому пенсії. Він звернувся з письмовим запитом до УПФУ України у м. Краматорську про надання розяснень, щодо припинення виплат пенсії, крім того, у своєму запиті він просив надати копію рішення згідно якого припинено виплату пенсії, про що свідчить заява від 07.09.2017. На його звернення відповідач надав йому письмову відповідь з якої вбачається, що виплата пенсії була зупинена за результатами проведеного інформаційного обміну з управлінням праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради. Крім того, 05.05.2017 року він звертався до УПФУ у м. Краматорську Донецької області за поновленням пенсії, про що свідчить текст відповіді. УПФУ у м. Краматорську Донецької області було направлено на комісію список від 11.05.2017 року №238/2, в якому зазначені дані для перевірки Вашого фактичного місця проживання, повідомили його у відповіді. На підставі отриманого рішення комісії по протоколу від 30.06.2017 №78 прийняте рішення щодо відмови йому у відновленні виплати пенсії, зазначив ПФУ у м. Краматорську Донецької області. Копія рішення до листа не додавалась. Вважає, що з боку відповідача порушено його законні права та свободи, які захищає все Законодавство України. Таким чином, просить визнати протиправною діяльність Управління пенсійного фонду України в м. Краматорську щодо невиплати пенсії починаючи з квітня 2017 року. Зобовязати Управління пенсійного фонду України в м. Краматорську поновити нарахування та виплату йому заборгованість за період з квітня 2017 року.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 26.02.2018 залишено без розгляду в частині позовних вимог, а саме: поновлення виплати пенсії та виплатити заборгованості за період з 01.04.2017 року до 28.05.2017 року включно.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, втім, в адміністративному позові зазначив, що просить суд справу розглядати без його участі.

Представник Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, також надала суду письмові заперечення, в яких посилається на наступне, що чинним законодавством України передбачено шестимісячний строк звернення до суду. Позивач вважає, що його право було порушено з 01 квітня 2017 року, але з позовом до суду звертається з пропуском строку звернення, оскільки дата подачі позову 28.11.2017 року. Жодного доказу щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не надає. 21.01.2016 ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою про запит пенсійної справи з Добропільського ОУПФУ Донецької області та 01.02.2015 прийнятий на облік як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України по матеріалам електронної пенсійної справи. 05.05.2017 позивач звернувся до управління з заявою про поновлення виплати пенсії. З 14.06.2016 (дата набрання чинності Постанови ОСОБА_3 Міністрів України від 08.06.2016 № 365) рішення щодо призначення (відновлення) пенсій органами Пенсійного фонду України можуть прийматись на підставі копії рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених виконавчими органами міських рад (далі - Комісія). На підставі отриманого витягу з протоколу Комісії від 30.06.2017 №78 було прийняте рішення про відмову в призначенні (відновленні) виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сімї. Рішення Комісії про відмову в призначенні (відновленні) виплати пенсії ОСОБА_1 не оскаржувалось. Для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 повинен звернутись особисто в органи Пенсійного фонду України за місцем реєстрації в якості переселенця та надати оригінали документів, що підтверджують її особистість, підтвердити своє проживання на підконтрольній Україні території (для громадян зареєстрованих як внутрішньо переміщені особи в органах державної влади тощо). Після надання заяви на поновлення витати пенсії інформація буде направлена на Комісію для перевірки фактичного місця проживання. На підставі отриманого рішення Комісії буде прийняте рішення щодо призначення (відновлення) виплати пенсії. Станом на 26.12.2017 ОСОБА_1 за поновленням виплати пенсії не звертався. Жодного рішення про відмову в поновленні виплати пенсії управлінням не приймалось. З урахуванням викладеного, управління вважає, що оскільки управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені ОСОБА_4 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 ОСОБА_4 України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджено довідкою № 3416 від 30.09.2014 (а.с. 8).

Представник відповідача в своїх письмових запереченнях зазначає той факт, що виплату пенсії було припинено з 01.04.2017.

З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо розяснення йому, на якій підставі йому було припинено виплату пенсії. (а.с.10).

Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 29.09.2017 від №189/Є-02-01-08 встановлено, що на підставі отриманого рішення Комісії по протоколу від 30.06.2017 №78 було прийнято рішення щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати пенсії на підставі акту обстеження матеріально- побутових умов сімї. (а.с.11).

Таким чином, спірним питанням цієї справи є правомірність дій Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1.

Згідно із статтею 46 ОСОБА_4 України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі ОСОБА_5 № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону України № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на ОСОБА_4 України, яка складається з Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообовязкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_6 України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 Закону № 1058 передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Положенням ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч. 1 ст. 49 цього Закону.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 цього Закону, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Отже, системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону № 1058.

Судом встановлено, шо на підставі отриманого рішення Комісії по протоколу від 30.06.2017 № 78 прийняте рішення щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати пенсії. (а.с. 19).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є особою, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, про що свідчить довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за №1426/60438 від 20.11.2015. (а.с. 9).

У відповідності до вищезазначеної довідки, позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

У пункті 1 постанови ОСОБА_3 Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою ОСОБА_3 Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою ОСОБА_3 Міністрів України № 509 від 01.10.2014 (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016) (далі Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Таким чином, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за №1426/60438 від 20.11.2015, є дійсною.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п.71 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

В матеріалах справи відсутні докази про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за №1426/60438 від 20.11.2015 органом, який її видав - Управлінням праці та соціального захисту населення.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на рішення Комітету від 30.06.2017 № 78, на підставі якого було відмовлено позивачу у виплаті пенсії, враховуючи викладене:

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою ОСОБА_3 Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до п.п.2 п.12 зазначеного Порядку соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Відповідачем не надано будь-якого обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, як внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування.

Також, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що на момент припинення виплати пенсії позивачу у відповідача були відсутні передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для припинення виплати пенсії.

Крім того, суд зазначає, що наведені у письмових запереченнях постанови ОСОБА_3 Міністрів України не є законами, а тому ці підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Право приймати закони, вносити до них зміни, належить виключно ОСОБА_6 України і не може передаватися іншим органам чи посадовим особам. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй.

Верховна ОСОБА_6 України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акту. Право на обмеження конституційних прав громадян ОСОБА_3 Міністрів України Верховною ОСОБА_6 України не надано.

Припинення виплати пенсії на підставі положень постанов ОСОБА_3 Міністрів України без вирішення цього питання шляхом прийняття пенсійним органом відповідного рішення не входить до вказаного вище переліку випадків, відповідно до яких припиняється виплата пенсії, а тому не може бути підставою для її припинення, оскільки право соціального захисту, у тому числі пенсійне забезпечення, гарантовано кожному громадянину ОСОБА_4 України. Враховуючи положення ОСОБА_4 України, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державні соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 ОСОБА_4 України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. ОСОБА_4 право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, є результатом виконання трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку та конституційних гарантій держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Поняття суб'єкта владних повноважень наведене п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Натомість у матеріалах справи не міститься жодних доказів правомірності припинення нарахування та сплати пенсій, не надано належних доказів правомірності таких дій відповідача.

Аналізуючи норми права чинного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, і вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за віком з 29.05.2017 року, та зобов'язати відповідача відновити нарахування та виплату позивачу пенсії за віком з 29.05.2017 року та виплатити заборгованість, з перерахуванням йому на рахунок уповноваженого банку, обраному раніше позивачем, а саме Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», відповідно до вимог частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Частиною другою статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України передбачено, що рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, виконуються негайно.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок відповідача добровільно і негайно виконати рішення суду про присудження виплатити пенсію і цей обов'язок полягає у тому, що у відповідача обов'язок видати пенсію у межах стягнення за один місяць виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Згідно вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ОСОБА_5 України «Про судовий збір», а ні КАС України не передбачено звільнення органів Управління пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецької області від відшкодування судових витрат, понесених стороною, яка не є суб'єктом владних повноважень, якщо судове рішення ухвалене на її користь.

Таким чином, суд вважає також необхідним стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області судовий збір в сумі 640,00 гривень за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1

Враховуючи, що провадження у даній справі було відкрито 04.12.2017 року, а розгляд справи по суті розпочато 26.02.2018 року, суд розглянув справу у відповідності до пп.10 п.1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діє з 15.12.2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ОСОБА_4 України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постановою ОСОБА_3 Міністрів «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 637 від 05 листопада 2014 року, ст.ст. 5, 19-21, 122, 159-164, 242, 244, 245, 371, 372 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Краматорську про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо припинення виплати пенсії за віком з 29.05.2017 року ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВА 877000 виданого Червоногвардійським РВ Макіївського УМВС України в Донецькій області від 31.07.1997 року, ІПН НОМЕР_1, починаючи з 29.05.2017 року, та виплатити заборгованість за період, починаючи з 29.05.2017 року, на рахунок в уповноваженому банку, обраному нею раніше (акціонерне товариство «Ощадбанк»).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВА 877000 виданого Червоногвардійським РВ Макіївського УМВС України в Донецькій області від 31.07.1997 року, ІПН НОМЕР_1, в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області судовий збір в сумі 640,00 гривень за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВА 877000 виданого Червоногвардійським РВ Макіївського УМВС України в Донецькій області від 31.07.1997 року, ІПН НОМЕР_1.

Апеляційна скарга відповідно до п.15.5 розділу VI Перехідні положення КАСУ подається в Донецький апеляційний адміністративний суд через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області ОСОБА_7