Справа № 808/138/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 березня 2018 року (11 год.45 хв.)Справа № 808/138/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., при секретарі судового засідання Стратулат С.В., за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представників: позивача: ОСОБА_2; відповідача-МатвєєваІ.В.; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, 69002, АДРЕСА_1/203) до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (, 69002, м.Запоріжжя, вул.Гоголя, 105) про визнання протиправним та скасування припису та постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1.) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (надалі - відповідач або ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати припис №19 від 07.12.2017 «Про усунення недоліків, зазначених в акті перевірки №00232 від 06.12.2017 за скаргою ОСОБА_3.», виданий відповідачем; 2) визнати протиправним та скасувати постанову про накладення стягнення, передбаченого ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» №000053 від 15.12.2017 видану відповідачем; 3) визнати протиправним та скасувати постанову про накладення стягнення, передбаченого ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» №000054 від 15.12.2017 видану відповідачем.

Позивач в адміністративному позові (а.с.6-17), зазначив, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець здійснює свою підприємницьку діяльність у магазині «Аквамарин», розташованому у м.Запоріжжя, по вул.Жуковського 2в. 26.09.2017 до магазину «Аквамарин» звернувся громадянин ОСОБА_3 який виявив бажання придбати набір меблів для ванної кімнати «Франческа» у чорному кольорі. Здійснюючи свою підприємницьку діяльність, а саме роздрібну торгівлю меблями для ванної кімнати, ОСОБА_1 уклала у 2012 році договір поставки з ТОВ «Ювента Дніпро», які забезпечують магазин товаром. З метою задовольнити потреби покупця, ОСОБА_1, при покупцеві ОСОБА_3 та інших свідках зателефонувала до директора ТОВ «Ювента Дніпро» ОСОБА_4 із запитанням чи наявний на складі товар, який задовольнив би вимоги покупця, а саме Дзеркало ФШН 33-87 та тумба Ф4-87 із серії «Франческа» у чорному кольорі. Директор ОСОБА_4 повідомив що такий товар виготовляється обмеженими серіями, але у м.Славута Хмельницької області такий товар є в наявності, і за умови 100% передоплати вони готові після 14 жовтня доставити замовлення до магазину «Аквамарин» у м.Запоріжжя. Всю розмову клієнт ОСОБА_3 чув та погодився на умову 100% передоплати, також його задовольнила повністю умова про те, що замовлений товар він отримує після 14.10.2017. Також була досягнута домовленість що тільки-но товар надійде до магазину «Аквамарин», ОСОБА_1 зателефонує ОСОБА_3 та повідомить про отримання товару та необхідність доставки товару до квартири ОСОБА_3 Також ОСОБА_1, як продавець, та ОСОБА_3 попередньо домовились про те, що ми власними силами доставимо товар до його квартири, адресу якої, він повідомить після отримання нами товару, а він розрахується за доставку до квартири вже після огляду та отримання товару. На підтвердження усного договору купівлі продажу з умовою 100% попередньої оплати мною було складено замовлення №0042 від 26.09.2017, за підписом ОСОБА_3 Замовлення товару у ТОВ «Ювента-Дніпро» зроблено 04.10.2017, тоді ж оплачено 100 відсотків вартості замовленого товару, 05.10.2017 ТОВ «Ювента-Дніпро» підтвердило замовлення та гарантувало доставку товару 18.10.2017. ОСОБА_3 07.10.2017 прибув до магазину та вимагав повернення коштів, які були передані як попередня оплата, оскільки він втратив інтерес до товару, через переїзд до м.Києва. Йому роз'яснено, що товар надійде до магазину 18.10.2017, тоді він зможе оцінити чи відповідає товар його вимогам, чи забажає змінити на товар аналогічної якості. Після виклику правоохоронних органів, та перемовин з ними, клієнт видалився із магазину і до 06 грудня у магазині не з'являвся. 18.10.2017 товар прибув до магазину «Аквамарин». 06.12.2017 прибувши за адресою м.Запоріжжя, вул.Жуковського, 2в представники відповідача пред'явили направлення №33 від 30.11.2017, видане на підставі Наказу ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 30.11.2012 №32. Підставою перевірки стало звернення особи ОСОБА_5 В порушення ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» представники Держпотребспоживслужби не надали для огляду погодження Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 10.11.2017 №3631-06/40831-03. 06.12.2017 у приміщенні магазину «Аквамарин» за адресою м.Запоріжжя, вул.Жуковського, 2в складено акт Держпродспоживслужби №00232 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів за змістом якого встановлено порушення п.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», та те, що виявлені під час проведення перевірки порушення тягнуть за собою відповідальність згідно з п.11 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів». Перевірка була здійснена посадовими особами Держпродпотребслужби Запорізької області: заступником начальника управління, начальником відділу контролю у сферах захисту споживачів, реклами, анти тютюнового законодавства захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області - ОСОБА_6 та головний спеціаліст відділу контролю у сферах захисту споживачів ГУ Держпотребспоживслужби в Запорізькій області - ОСОБА_7. Проте з невідомих підстав, припис складений та підписаний заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби Запорізької області ОСОБА_8, проте вказана особа перевірки не здійснювала. Таким чином, на думку позивача, Припис №19 від 07.12.2017 «Про усунення недоліків, зазначених в акті перевірки №00232 від 06.12.2017 за скаргою ОСОБА_3.» не може вважатися приписом в розумінні ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки грубо порушено вимогу щодо особи, яка має право скласти такий припис. Як встановлено актом №00232 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів ФОП ОСОБА_1 порушила вимоги ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», дана стаття детально регламентує права споживача у разі виконання виконавцем робіт або надання послуг. Вказана стаття жодним чином не регламентує обов'язку повернення коштів в той же день. Проте з невідомих міркувань відповідач вимагає незаконно повернення коштів на підставі п.7 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів». Жодним документом та навіть споживачем не стверджується про те, що замовлений товар будь-яким чином можна охарактеризувати як неналежної якості. Хоча формально в приписі №19 від 07.12.2017 «Про усунення недоліків, зазначених в акті перевірки №00232 від 06.12.2017 за скаргою ОСОБА_3.» вказано що він складений на підставі акту №00232 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів, проте зміст обов'язку покладеного на позивача повністю суперечить виявленим в акті порушенням. Адже в акті жодного слова не міститься на те, що товар, який був придбаний споживачем будь-яким чином є товаром неналежної якості. Постанова про накладення стягнення, передбаченого ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» №000053 від 15.12.2017 передбачає накладення стягнення у зв'язку з невиконанням припису №19 від 07.12.2017 «Про усунення недоліків, зазначених в акті перевірки №00232 від 06.12.2017 за скаргою ОСОБА_3.», проте як зазначалося вище, вказаний припис за формою та змістом повністю суперечить Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Закону України «Про захист прав споживачів». Постанова про накладення стягнення, передбаченого ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» №000053 від 15.12.2017 є незаконною, оскільки за формою повністю не відповідає Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а за змістом винесена на підставі незаконного припису. Постанова про накладення стягнення, передбаченого ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» №000054 від 15.12.2017 та Акт №00232 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів містить посилання на порушення позивачем п.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». В акті зазначено про те, що виявлені під час перевірки порушення тягнуть за собою відповідальність згідно п.11 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів». Вартість замовленого товару становить 7125 грн., що підтверджується копією замовлення. Постанова про накладення стягнення, передбаченого ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» №000054 від 15.12.2017 не містить будь-якого натяку на те, на підставі ж якого пункту ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» винесена вказана постанова. Проте ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» містить вичерпний перелік підстав для накладення стягнення, так само як і чітко врегульовані суми санкцій. Єдиний пункт, який передбачає накладення штрафу у десятикратному розмірі вартості товару це п.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», проте він також не містить посилання на п.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», більш того, в акті чітко зазначалось про можливе накладення стягнення на підставі п.11 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», проте максимальний розмір санкції за вказаною статтею у 10 разів менший, ніж накладений штраф.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

Перевірка ФОП ОСОБА_1 здійснена на підставі направлення №33 від 30.11.2017, виданого на виконання Наказу ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області №32 від 30.11.2012. Підставою перевірки стало звернення особи ОСОБА_5, погодження Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 10.11.2017 №3631-06/40831-03 (а.с.29).

Позивачем не оскаржуються підстави та порядок прийняття Наказу по ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області №33 від 30.11.2017 та сам Наказ. Доводів щодо не допуску спеціалістів ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області до перевірки позивач не наводить. Відтак, оскарженню підлягають лише результати перевірки, оскільки посадові особи відповідача були допущені до перевірки.

У приміщенні магазину «Аквамарин» за адресою м.Запоріжжя, вул.Жуковського, 2в 06.12.2017 складено Акт №00232 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів за змістом якого встановлено порушення п.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», та те, що виявлені під час проведення перевірки порушення тягнуть за собою відповідальність згідно з п.11 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с.30-35).

При цьому, припис, який зазначений в Розділі ІV Акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №00232 від 06.12.2017 позивачем не оскаржуються (а.с.34).

Позивач не оскаржує дії посадових осіб відповідача: заступника начальника управління, начальника відділу контролю у сферах захисту споживачів, реклами, антитютюнового законодавства захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_6 та головного спеціаліста відділу контролю у сферах захисту споживачів ГУ Держпотребспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_7 з проведення перевірки її господарської діяльності, позовні вимоги про це у позові - відсутні.

Судом досліджено Припис №19 від 07.12.2017 «Про усунення недоліків, зазначених в акті перевірки №00232 від 06.12.2017 за скаргою ОСОБА_3.» підписаний заступником начальника ГУ Держпродспоживслужби Запорізької області ОСОБА_8, згідно якого: «… В ході проведеної спеціалістами Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області в період з 06.12.2017-07.12.2017 відповідно ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» позапланової перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів за адресою: м.Запоріжжя, вул.Жуковського, 2В, на підставі письмового звернення споживача ОСОБА_3 від 10.10.2017 року та погодження Міністерства економічного розвитку та торгівлі України №3631-06/40831-03 від 10.11.2017. Матеріали перевірки викладено в акті перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №00232 від 06.12.2017. Згідно п.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу повільно, що закінчити її у встановлений строк стає неможливим. ПРИПИСУЮ: 1.На підставі п.7 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» Фізичної особі-підприємцю ОСОБА_1 (м.Запоріжжя, вул.Жуковського, 2В) гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів, повернути споживачу ОСОБА_3 кошті у розмірі 7125 грн. до 14 грудня 2017 року. 2.Про результати усунення недоліків, зазначених в акті перевірки Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 06.12.2017 №00232 письмово повідомити управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області в триденний термін після повернення коштів. 3.Фізичної особі-підприємцю ОСОБА_1 провести профілактичну роботу з працівниками магазину «Аквамарин» з питання дотримання вимог чинного законодавства «Про захист прав споживачів» та на недопущення випадків, що приводять до скарг споживачів. …» (а.с.36-37).

Дослідженням Постанови про накладення стягнення, передбаченого ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» №000054 від 15.12.2017 з'ясовано, що: «… Перевіркою стану дотримання законодавства про захист прав споживачів у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в магазині «Аквамарин» … на підставі акта від «06» грудня 2017 року №00232 встановлено: відмова споживачу в реалізації його прав, установлених пунктом 1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги. Керуючись статтями 23 і 26 Закону України «Про захист прав споживачів» та Положенням про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1177, … 1. За відмову споживачу в реалізації його прав, установлених пунктом 1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподаткованих мінімумів громадян штраф у розмірі 71250 грн. 00 коп. … 2.Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у 15-денний строк після отримання постанови сплатити в установленому порядку штраф у зазначеному розмірі до державного бюджету …» (а.с.38-39).

У оскарженій позивачем Постанові про накладення стягнення, передбаченого ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» №000053 від 15.12.2017 зазначено, зокрема, наступне: «… Перевіркою стану дотримання законодавства про захист прав споживачів у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 … на підставі акта від «06» грудня 2017 року №00232 встановлено: порушення п.9 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - невиконання Припису Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 07.12.2017 №19. Керуючись статтями 23 і 26 Закону України «Про захист прав споживачів» та Положенням про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1177, … 1.За невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян застосувати до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 340 гривень 00 коп. …» (а.с.40-41).

Відповідачем не надано до суду ані скарги ОСОБА_3, ані матеріалів перевірки за цією скаргою, документів, зібраних під час здійснення перевірки позивача.

Судом досліджено Договір поставки №103-07/12 укладений 12.07.2012 ТОВ «Ювента Дніпро» (як постачальником) з ФОП ОСОБА_1 (як покупцем) та документи на його виконання (а.с.21-26, 28).

Також до суду надано Замовлення №0042 від 26.09.2017 оформлене ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_3 на Дзеркало ФШН 33-87 та тумба Ф4-87 із серії «Франческа» у чорному кольорі (а.с.27).

Вказане Замовлення №0042 від 26.09.2017 не містить у собі будь-яких умов постачання, строків надання цього товару.

Вирішуючи спір по суті суд, враховуючи викладене вище, виходить з наступного.

Як передбачено п.1, п.12 ч.1 ст.26 Закону України №1023-XII від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів», Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право: 1) давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; … 12) накладати на винних осіб у випадках, передбачених законодавством, адміністративні стягнення.

Згідно ч.7 ст.7 Закону України №877-V від 05.04.2007 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до ч.8 ст.7 Закону України №877-V від 05.04.2007 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Як з'ясовано судом і не заперечується сторонами, Припис №19 від 07.12.2017 «Про усунення недоліків, зазначених в акті перевірки №00232 від 06.12.2017 за скаргою ОСОБА_3.» підписаний заступником начальника ГУ Держпродспоживслужби Запорізької області ОСОБА_8 В той же час перевірку ФОП ОСОБА_1 здійснювали безпосередньо заступник начальника управління, начальник відділу контролю у сферах захисту споживачів, реклами, антитютюнового законодавства захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_6 та головний спеціаліст відділу контролю у сферах захисту споживачів ГУ Держпотребспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_7 (що зазначено в Акті перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №00232 від 06.12.2017).

З'ясовуючи правомірність вимог, які висувались ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області позивачу суд виходить з того, що ч.1 ст.10 Закону України №1023-XII від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Замовлення №0042 від 26.09.2017 не містить у собі будь-яких умов постачання, строків надання цього товару. Отже і відмова від нього повинна була містити підстави передбачені або умовами договору або ст.10 Закону України №1023-XII від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів».

Згідно вимог ч.7 ст.8 Закону України №1023-XII від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів» під час заміни товару з недоліками на товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості, ціна на який змінилася, перерахунок вартості не провадиться. Під час заміни товару з недоліками на такий же товар іншої марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості перерахунок вартості товару з недоліками у разі підвищення ціни провадиться виходячи з його вартості на час обміну, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості на час купівлі. При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Жодних доказів розірвання договору/угоди оформленого ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_3 Замовленням №0042 від 26.09.2017 (на Дзеркало ФШН 33-87 та тумба Ф4-87 із серії «Франческа» у чорному кольорі) до суду відповідачем не надано.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 Закону України №1023-XII від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: 1) відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Суд погоджується з думкою позивача про те, що відповідачем не з'ясовано в реалізації яких прав відмовлено споживачу ОСОБА_3: чи установлених ч.1 ст.8, чи ч.1 ст.9 і ч.3 ст.10 Закону України №1023-XII від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів».

Відтак і Постанова про накладення стягнення, передбаченого ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» №000054 від 15.12.2017 винесена без відповідних до того підстав.

Вирішуючи питання стосовно додержання відповідачем порядку накладення санкцій суд бере до уваги те, що п.4 «Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів», затвердженого 17.08.2002 постановою Кабінету Міністрів України №1177 рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб'єкта господарювання та інших матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Порядку, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку. Питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб'єкта господарювання. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб'єкта господарювання про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доказів додержання відповідачем п.4 «Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів» до суду не надано.

Як передбачено п.9 ч.1 ст.23 Закону України №1023-XII від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: 9) невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням обставин справи, порушення порядку накладення штрафів Постанова про накладення стягнення, передбаченого ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» №000053 від 15.12.2017 винесена без відповідних на те підстав.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд погоджується з думкою позивача про вплив на його активи (майновий стан) штрафних санкцій, застосованих Постановами про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» №000053, №000054, від 15.12.2017.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у п.16 Рішення по справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України» від 24.11.2016 (Заява №23620/05), Суд наголошує, що першою і найбільш важливою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння майном має бути законним (див. рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) [ВП], №31107/96, п.58, ЄСПЛ 1999-II). Умова законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах "Хентріх проти Франції" (Hentrich v. France), від 22 вересня 1994 року, п.42, серія А №296-А, та "Кушоглу проти Болгарії" (Kushoglu v. Bulgaria), № 48191/99, пп.49-62, від 10 травня 2007 року).

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що Припис №19 від 07.12.2017 «Про усунення недоліків, зазначених в акті перевірки №00232 від 06.12.2017 за скаргою ОСОБА_3.», Постанови про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» №000053, №000054, від 15.12.2017 прийняті відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірними і підлягають скасуванню.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Як зазначено у ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп. Водночас, представником позивача не надано до суду розрахунку витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн. 00 коп.: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення для клієнта; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

До складу витрат на правову допомогу входять дії адвоката або фахівця з права, які, в тому числі вчинені ним поза судовим засіданням. Такими діями, наприклад, є надання консультацій, складання позовної заяви, оформлення та копіювання додатків. Проте, такі витрати є предметом доказування у справі і повинні бути підтверджені документами (це ж саме вимагає і ч.7 ст.139 КАС України). Судом взято до уваги, що позов підписаний 04.01.2018 безпосередньо самим позивачем, а Угоду про надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_2 укладено - 11.01.2018, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю видано - 05.01.2018, тобто вже після підписання позивачем позову. Таким чином ОСОБА_2 не могла надавати позивачу правову допомогу 04.01.2018.

Так, відповідно до ч.2 ст.29 «Правил адвокатської етики», затверджених 09.06.2017 Звітно-виборним з'їздом адвокатів України 2017 року, в договорі про надання правової допомоги можуть бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк, інше) та може бути визначений їх обсяг.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у п.268 Рішення по справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (Заява № 19336/04): «Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999-V).».

Аналогічну практику вирішення питання судових витрат застосовано Європейським судом з прав людини і у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пп.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004.

Беручи до уваги обмежену кількість питань у цій заяві та провадження, здійснене судом у цій справі, а також той факт, що деякі із заявлені суми витрат (гонорару) не підтверджуються детальним переліком послуг, витрати на які враховані в цих сумах, суд визнає, що заявлені витрати не можна вважати ані неминучими, ані обґрунтованими (див., серед інших джерел, рішення у справі «Ніколова проти Болгарії» (Nikolova v. Bulgaria) [GC], №31195/96, п.79, ECHR 1999?II).

Оцінивши витрати з урахуванням всіх аспектів суд дійшов висновку, що ця справа не потребувала затрат значного часу, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, тому вважає заявлену представником відповідача суму 10000 грн. - не співмірною з фактичними затратами.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки суб'єктом владних повноважень у справі було ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 2477 грн. 90 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, 69002, АДРЕСА_1/203) до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (, 69002, м.Запоріжжя, вул.Гоголя, 105) про визнання протиправним та скасування припису та постанов, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис №19 від 07.12.2017 «Про усунення недоліків, зазначених в акті перевірки №00232 від 06.12.2017 за скаргою ОСОБА_3.», прийнятий Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області.

Визнати протиправними та скасувати постанови про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 15.12.2017 №№ 000053, 000054, прийняті Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, 69002, АДРЕСА_1/203) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області (69002, м.Запоріжжя, вул.Гоголя, 105, ) судовий збір у розмірі 2477 грн. 90 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 15.03.2018.

Суддя Ю.В.Калашник