Справа № 596/317/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/11363/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

представника позивача адвоката Герасиміва Г.С.,

розглянувши у судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2017 року у справі № 596/317/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, Позивач) звернувся з адміністративним позовом до Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення № 30 від 30.12.2015 року третьої сесії сьомого скликання Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області.

Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувано пункти 1, 2 рішення третьої сесії сьомого скликання Городницької сільської Гусятинського району Тернопільської області № 30 від 30 грудня 2015 року «Про розгляд акту невідповідності встановлення огорожі металевої сітки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та не відповідності земельної ділянки, яка облікується по земельно-кадастрових документах за ОСОБА_3.».

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржила ОСОБА_2, яка покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Позивачем пропущений строк на звернення до суду з позовом, оскільки ОСОБА_3 про оскаржуване рішення сільської ради було відомо на початку 2016 року.

Вислухавши суддю-доповідача, представника Позивача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 18 грудня 2015 року комісією Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області за участю ОСОБА_2 в результаті проведення обмірів земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, вивчення наявних документів на земельну ділянку ОСОБА_2, за її заявою до голови Гусятинської райдержадміністрації встановлено, що згідно земельно-кадастрової книги за ОСОБА_2 обліковується земельна ділянка площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Проте, фактично розмір вказаної земельної ділянки приблизно становить 0,24 га.

Крім того, в акті зазначено, що відповідно до генплану забудови земельної ділянки ОСОБА_2 відстань від житлового будинку ОСОБА_2 до межової лінії, яка розділяє присадибну земельну ділянку останньої та ОСОБА_3 повинна становити 13 м. Проте, після фактичних замірів вказаної відстані встановлено,що вказана вище відстань становить 12 м. 30 см.. Комісією рекомендовано розглянути вказаний акт на сесії Городницької сільської ради з метою приведення у відповідність площі земельної ділянки, яка обліковується за ОСОБА_2 із фактичним використанням вказаної земельної ділянки та вирішення питання невідповідності встановлення огорожі до проведених замірів відповідно до генплану забудови земельної ділянки ОСОБА_2

Позивача, земельна ділянка якого межує із земельною ділянкою апелянта, при проведенні зазначених замірів присутнім не був.

На пленарному засіданні третьої сесії сьомого скликання Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 30.12.2015 року було розглянуто вищевказаний акт і прийнято рішення за № 30. Зокрема, зазначено про необхідність Позивачу пред'явити генплан на забудову житлового будинку і документи на земельну ділянку в Городницьку сільську раду. В разі непред'явлення ОСОБА_3. документів на житловий будинок і земельну ділянку, вважатиметься, що він захопив 0.70 м земельної ділянки ОСОБА_2, так як вона представила генплан на забудову свого житлового будинку.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що акт комісії Городницької сільської ради від 18.12.2015 року, не відповідає встановленим обставинам справи. При обстеженні ділянки апелянта, Позивач по справі був відсутній, що позбавило його права на внесення заперечень чи пропозицій при розгляді вищевказаного питання.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Питання регулювання земельних відносин, відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Статтею 159 Земельного кодексу України передбачено порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частино другою вищевказаної статті передбачено, що земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

З матеріалів справи встановлено, і не заперечується сторонами, що Позивач не був повідомлений про час та місце розгляду спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 159 Земельного Кодексу України рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Колегією суддів встановлено, що рішення Городницької сільської ради № 30 від 30 грудня 2015 року про розгляд акту невідповідності встановлення огорожі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та невідповідності земельної ділянки, яка облікується по земельно-кадастрових документах за ОСОБА_2 Позивачу не передано.

Відтак, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскільки Відповідачем порушено порядок прийняття оскаржуваного рішення, таке підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_3 пропущено строк на звернення до суду, оскільки про оскаржуване рішення Позивачу було відомо на початку 2016 року.

Аналогічне твердження вказане Відповідачем в запереченні на позовну заяву від 24.04.2017 року. Зазначено, що копія оскаржуваного рішення неодноразово доставлялася до житлового будинку ОСОБА_3 та останній не відчиняв дверей.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на час подання позову) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Щодо вищевикладених покликань апеляційний суд зазначає, що доказів які б підтвердили наведені твердження ОСОБА_2 та Городницькою сільською радою не надано, тому суд апеляційної інстанції не може застосувати наслідки пропущення строків звернення до суду. Навпаки, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 дізнався про порушення своїх прав лише 28.12.2016 року в ході розгляду цивільної справи № 596/735/16ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 241, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2017 року у справі № 596/317/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська