Справа № 826/10056/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 березня 2018 року

Київ

справа №826/10056/16

касаційне провадження №К/9901/12163/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шипуліної Т.М. розглянув матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 у справі № 826/10056/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у липні 2016 року звернувся до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2015 №6244-17, визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 26.05.2016 №3284-17, зобов'язати відповідача вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості щодо податкової застави, внесеної на підставі акта опису майна від 01.06.2016 №22.

Окружний адміністративний суд м.Києва постановою від 29.03.2017 позовні вимоги задовольнив.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.05.2017 залишив постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2017 без змін.

Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулася 30.01.2018 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017. У касаційній скарзі також порушено питання про поновлення строку касаційного оскарження.

Верховний Суд ухвалою від 09.02.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою), з огляду на необхідність надання документу про доплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

Вказана ухвала Верховного Суду від 09.02.2018 була отримана відповідачем 15.02.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №677.

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником надіслано до суду клопотання про відстрочення сплати решти судового збору в сумі 220,5грн.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на обмежене фінансування з державного бюджету для сплати судового збору.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Як зазначено вище, частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог касаційної скарги визначено долучення документу про сплату судового збору.

Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України та відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень, не є підставою для відстрочення такої сплати.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

На момент постановлення даної ухвали вимоги ухвали Верховного Суду від 09.02.2018 про залишення касаційної скарги без руху в частині надання документу про доплату судового збору не виконано.

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, пунктом 1 частини четвертої якої передбачено повернення позовної заяви, якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуто у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 133, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Державній податковій інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 у справі № 826/10056/16.

2. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 у справі № 826/10056/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та зобов'язання вчинити дії - повернути.

3. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Т.М.Шипуліна