Справа № 820/2689/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2018 року

м. Київ

справа №820/2689/13-а

касаційне провадження №К/9901/560/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2013 (суддя Архіпова С.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 (головуючий суддя - Старостін В.В., судді: Шевцова Н.В., Мінаєва О.М.) у справі № 820/2689/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Завод «Південкабель» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про стягнення бюджетного відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Завод «Південкабель» звернулось до адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів та Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 200000,00 грн.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 06.06.2013 адміністративний позов задовольнив повністю.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05.09.2013 залишив постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2013 без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів оскаржила їх в касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач-1 просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2013, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів посилається на порушення судами норм матеріального права, а саме: пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, зазначає, що нормами Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не визначено поняття «закінчення процедури судового оскарження» та «остаточне рішення судового оскарження». А тому, на переконання органу доходів і зборів, остаточним рішенням у процедурі судового оскарження є рішення Вищого адміністративного суду України.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2011 у справі № 2а- 2797/11/2070, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011, скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.03.2011 № /0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3551390,00 грн. за грудень 2010 року.

Крім того, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011, визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.04.2011 № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 166988,00 грн. за квітень 2008 року - червень 2010 року

Відповідно до частин третьої, п'ятої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору) у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що закінчення процедури судового оскарження пов'язується з моментом набрання законної сили рішенням суду апеляційної, а не касаційної інстанції, як помилково вважає відповідач-1.

При цьому, незважаючи на скасування податкових повідомлень-рішень від 21.03.2011 № /0 та від 29.04.2011 № в судовому порядку, Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів не подано органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетного відшкодування, висновок із зазначенням суми податку в розмірі 3718378,00 грн., що підлягає відшкодуванню Публічному акціонерному товариству «Завод «Південкабель» з бюджету.

В зв'язку з цим, позивач скористався своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом до суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2012 у справі № 2а-5303/12/2070, залишеною без змін у цій частині постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2012, стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача бюджетну заборгованість з податку на додану вартість у сумі 3518378,0 грн.

Тобто, сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 200000,00 грн. позивачу відшкодована не була.

В той же час, вирішуючи зазначений спір, слід враховувати правовий висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, в постановах від 20.04.2016 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення коштів, а також від 07.06.2016 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю спільного українсько-німецького підприємства «Атем-Франк» до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення бюджетного відшкодування, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із зазначеним висновком у розглядуваному випадку правильним способом захисту платника податку на додану вартість є вимога про зобов'язання відповідача-1 до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

У цих рішеннях Верховний Суд України зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Наведене в даному випадку вимагало від суду першої інстанції застосування частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору) в частині розгляду питання щодо необхідності виходу за межі позовних вимог, заявлених Публічним акціонерним товариством «Завод «Південкабель», оскільки відповідна матеріально-правова вимога (про зобов'язання відповідача-1 подати органу казначейської служби висновок щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету) позивачем не заявлялась.

Адже, зазначені у частині другій статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору) способи захисту порушеного права не містять виняткового переліку. У абзаці другому зазначеної статті законодавець вказав, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Подібну за правовим регулюванням норму викладено й у частині другій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), відповідно до якої суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі також зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм та обранням належного способу захисту порушеного права платника податку.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 у справі № 820/2689/13-а скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк