Справа № 664/2572/17
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 р.м. ОдесаСправа № 664/2572/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Бойко В.П.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Танасогло Т.М., Запорожана Д.В.,

при секретарі - Іщенко В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Олешківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Олешківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Олешківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо здійснення виплати пенсії, починаючи з 01 грудня 2016 року; зобов'язання поновити виплату пенсії.

Постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2017 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як пенсійним органом правомірно поновлено виплату пенсію через два місяці з місяця прийняття рішення про припинення її виплати.

Крім того, пенсійним органом зазначено, що позивачем пропущено встановлений 6-місячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером за віком.

Відповідно до довідки від 28 вересня 2017 року № НОМЕР_1 позивача взято на облік, як внутрішньо переміщену особу.

При цьому, з 01 грудня 2016 року пенсійним органом позивачу призупинено виплату пенсії позивачу, так як останнього не виявлено за місцем реєстрації.

Не погоджуючись зі вказаними обставинами позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про задоволення позовних вимог та зобов'язано пенсійний орган здійснити виплату спірних коштів, з огляду на наступне.

Так, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно, ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Положеннями ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

При цьому, постановою КМУ «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 8 червня 2016 року № 365 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Пунктом 6 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, встановлено, що за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності допущеної пенсійним органом бездіяльності щодо здійснення виплати пенсії позивачу, як внутрішньо переміщеній особі, починаючи з 01 грудня 2016 року.

В даному випадку, підставою для припинення виплати пенсії став факт встановлення відсутності позивача, як внутрішньо переміщеної особи, за місцем її реєстрації у м. Олешки, Херсонської області.

При цьому, колегія суддів зазначає, що право громадянина на отримання пенсії не може пов'язуватись виключно з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання) особи, в свою чергу держава, відповідно до встановлених конституційних принципів, зобов'язана гарантувати відповідне право незалежно від того, де проживає особа, якій призначено пенсія.

Між тим, вичерпний перелік підстав припинення виплати пенсії визначено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В свою чергу, статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» такої підстави для припинення виплати пенсії, як відсутність внутрішньо переміщеної особи за місцем її реєстрації, не встановлено. Крім того, рішення про припинення виплати позивачу пенсії із зазначенням обґрунтованих причин з посиланням на нормативні акти, відповідачем не приймалось.

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено пріоритетність застосування положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перед необхідністю застосування нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України.

Більш того, відповідний висновок також узгоджується з правовою позивцією Верховного Суду, що викладена в рішенні від 30 січня 2018 року, у справі № 428/6579/17.

Тому, судом першої інстанції обґрунтовано визнано протиправною бездіяльність пенсійного органу щодо здійснення виплати пенсії позивачу, як внутрішньо переміщеній особі, а також зобов'язано поновити її виплату, починаючи з 01 грудня 2016 року.

Крім того, колегією суддів не приймаються посилання пенсійного органу на порушення позивачем строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України (у редакції, чинній на момент подання даного адміністративного позову), оскільки у зібраних матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем будь-якого рішення пенсійного органу про припинення виплати пенсії.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Олешківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області залишити без задоволення, а постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 05 грудня 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 06 березня 2018 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Т.М. Танасогло

Д.В. Запорожан