Справа № 125/1961/17
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2018 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Хитрука В.М.,

за участю секретаря Мазур К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Барської міської ради Вінницької області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, ОСББ «Рубін+», про визнання протиправним та скасування рішення сесії

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач мотивував свої вимоги тим, що рішенням № 509 виконавчого комітету Барської міської ради від 31.12.1996 року йому було надано дозвіл встановити металевий гараж біля будинку АДРЕСА_1. Рішенням 46 сесії 5 скликання Барської міської ради від 09.02.2010 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, орієнтовною площею 24 кв. м в дворі будинку по АДРЕСА_1 для обслуговування металевого гаража без надання юридичної адреси з подальшим на умовах оренди. 02 серпня 2017 року позивач звернувся з клопотанням до Барської міської ради про затвердження виготовленої та вже попередньо погодженої технічної документації. 22 серпня 2017 року Рішення 12 сесії 8 скликання Барської міської ради Барського району Вінницької області ОСОБА_1 було відмовлено у затвердженні технічної документації документацію із землеустрою та зобов'язано демонтувати металевий гараж. Позивач вважаємо дане рішення 12 сесії 8 скликання Барської міської ради протиправним та таким, що підлягає скасуванню у встановленому чинним законодавством порядку. Тому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення 12 сесії 8 скликання Барської міської ради Барського району Вінницької області від 22 серпня 2012 року та зобов'язати Барську міську раду на черговій сесії розглянути питання щодо затвердження технічної документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,0024 га, для будівництва індивідуального гаражу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 мені, ОСОБА_1.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала повністю та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача Барської міської ради Вінницької області Чубар О.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову та надала письмові заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору, голова ОСББ «Рубін» Костюк Є.Л. заперечував у судовому засіданні проти позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням № 509 Виконавчого комітету Барської міської ради Барського району Вінницької області від 31.12.1996 року ОСОБА_1 надано дозвіл встановити металевий гараж біля будинку АДРЕСА_1

Рішенням 46 сесії 5 скликання Барської міської ради від 09.02.2010 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, орієнтовною площею 24 кв. м в дворі будинку по АДРЕСА_1 для обслуговування металевого гаража без надання юридичної адреси з подальшим на умовах оренди.

03.01.2017 року позивачем та ФОП «ОСОБА_7.» було укладено договір на виконання робіт на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості було виготовлено та внесено відомостей до Державного земельного кадастру.

02 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з клопотанням до Барської міської ради Барського району Вінницької області про затвердження виготовленої та вже попередньо погодженої технічної документації.

22 серпня 2017 року Рішенням 12 сесії 8 скликання Барської міської ради Барського району Вінницької області ОСОБА_1 було відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,0024 га, для будівництва індивідуального гаражу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

В описовій частині рішення вказано підставу його прийняття, а саме те, що земельна ділянка виділена за адресою: АДРЕСА_1 а гараж знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Тобто, підстава прийняття рішення суперечить самому рішенню. Адже, ОСОБА_1 просив сесію затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,0024 га, для будівництва індивідуального гаражу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 а не виділити земельну ділянку у дворі будинку АДРЕСА_1. Відповідач жодним документом не підтвердив наявність металевого гаража у дворі будинку АДРЕСА_1 претендує на прибудинкову земельну ділянку для будинку АДРЕСА_1

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 38 Земельного кодексу України встановлено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Згідно з ч. 3, ст. 20 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Згідно частини 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Зі змісту вказаної норми слідує, що відповідач Барська міська рада Барського району Вінницької області, отримавши на погодження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки може надати розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

При цьому, єдиною підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно з ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, у разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Як зазначено в пояснювальній записці до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Межі та площа земельної ділянки, уточнювались та погоджувались у присутності представника міської ради. Раніше ця ділянка нікому не надавалась, що підтверджується земельно-кадастровою документацією. Фактична її площа 0,0024 га.

При проведенні геодезичних вишукувань та візуального обстеження в натурі земельної ділянки, що відводиться, земель природо-заповідного та іншого природоохоронного призначення, лісогосподарського призначення та водного фонду не виявлено.

Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України.

Згідно ст.56 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об'єднання земельних ділянок, включає: пояснювальну записку; технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Тобто, складовою технічної документації із землеустрою є план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки.

Відповідно до ст.198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, відповідно до вимог ст. 186, 186-1 Земельного кодексу України, погоджено: начальником Відділу Держгеокадастру у Барському районі, висновком від 19.08.2016 року №01-19-901 Відділу житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Барської районної державної адміністрації. Щодо вищевказаної земельної ділянки не встановлено обмежень та обтяжень, сервітути - відсутні.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 31.05.2017 року земельна ділянка має наступні загальні відомості:

- Кадастровий номер - НОМЕР_1

- Місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця) АДРЕСА_1

- Цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів;

- Категорія земель - землі житлової та громадської забудови;

- Вид використання земельної ділянки - для будівництва індивідуальних гаражів;

- Форма власності комунальна власність;

- Площа земельної ділянки - 0,0024 га.

- Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані;

- Строк дії обмеження безстроково.

Законодавством України не заборонена безоплатна передача земельних ділянок (в тому числі для будівництва індивідуальних гаражів), на яких розміщено гаражі без наявності правовстановлюючих документів на них.

Барська міська рада Барського району не мала жодних законних підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки. Адже, ОСОБА_1, як громадянин України, має гарантоване державою право на безоплатну передачу у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 0,01 гектарів.

Згідно з матеріалами справи, земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1 відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови. Заявлений ОСОБА_1 вид використання - не суперечить її цільовому призначенню, її розмір становить 0,0024 га. Дана земельна ділянка розташована за межами об'єктів природо-заповідного фонду, за межами прибережних захисних смуг, не відноситься до земель лісового фонду. У приватну власність або користування іншим особам дана земельна ділянка не передавалась, бо знаходиться у комунальній власності.

Технічна документація із землеустрою виготовлена у відповідності до норм чинного законодавства та відповідно встановлених інших вимог. Положеннями ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 10, 11ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб'єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) суд визнав незаконне та непропорційне втручання у права заявника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу Конвенції. Суд у цьому рішенні підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип "належного урядування" покладає на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.

Зазначені критерії одночасно є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє певні дії чи утримується від їх вчинення.

Порушення хоча б одного із зазначених вище критеріїв є підставою для визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень протиправними.

Крім того, оскаржуваним рішенням 12 сесії 8 скликання Барської міської ради Барського району Вінницької області від 22 серпня 2012 року зобов'язано ОСОБА_1 демонтувати металевий гараж, що знаходиться на прибудинковій території житлового будинку по АДРЕСА_1

Підставою прийняття рішення є звернення двох депутатів та ОСББ «Рубін+». Судом встановлено, що прибудинкова територія ОСББ «Рубін+» не визначена та в натурі не виділена. ОСББ «Рубін+» не є власником прибудинкової земельної ділянки. Жодним документом не встановлено належність гаража ОСОБА_1 Гараж не визнаний самочинно збудованим. Місце його знаходження не підтверджено відповідними документами. У рішенні Барська міська рада не зазначила, яке саме право ОСББ «Рубін+» було порушено ОСОБА_1 За таких обставин, рішення міської ради є передчасним, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 5-11,19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в України», суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення 12 сесії 8 скликання Барської міської ради Барського району Вінницької області від 22 серпня 2012 року «Про відмову ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,0024 га, для будівництва індивідуального гаражу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Визнати протиправним та скасувати рішення 12 сесії 8 скликання Барської міської ради Барського району Вінницької області від 22 серпня 2012 року «Про зобов'язання ОСОБА_1 демонтувати металевий гараж, що знаходиться на прибудинковій території житлового будинку по АДРЕСА_1

Зобов'язати Барську міську раду на черговій сесії розглянути питання щодо затвердження технічної документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,0024 га, для будівництва індивідуального гаражу 02.05., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Барський районний суд протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено та 16.03.2018 року.

Суддя: