Справа № 826/868/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 березня 2018 року № 826/868/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В.І. розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві від 09 листопада 2017 року за №Ф-14117-23 про сплату недоїмки в сумі 22132, 08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оспорюване рішення винесено безпідставно. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу) на суми яких (якого) відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Водночас, як вказує позивач, податковим органом не було проведено жодної документальної перевірки, а відтак, і не вручено жодного акту, складеного за результатами такої перевірки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відповіді на відзив або заяву про визнання позову. Разом з тим, від відповідача відзиву у встановлений для цього строк не надійшло.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що при відкритті провадження у даній справі, ухвалою суду від 19.01.2018 року передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк, суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами.

З огляду на вказане, виходячи з положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

09 листопада 2017 року ГУ ДФС у м. Києві було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 22132,08 грн.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вищезазначеної вимоги податкової вимоги, позивач звернувся з відповідною скаргою до Державної фіскальної служби України з проханням скасувати податкову вимогу від 09.11.2017 року.

Рішенням ДФС України від 29.12.2017 року скаргу позивача було залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09 листопада 2017 р. за №Ф-14117-23 - без змін.

Вважаючи вимогу №Ф-14117-23 року про сплату боргу протиправною і такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до статті 1 Закону України № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи (п. 3.1 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2464)відповідно до внесених змін до Закону України № 2464.

В силу приписів норм ч. 4 ст. 8 Закону № 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Облік нарахованих і сплачених сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) здійснюється контролюючим органом в інтегрованій картці платника, що відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками.

Відповідно до ч.1 Закону №2464, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із Законом № 2464 та Інструкцією № 449 на платника покладено обов'язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону № 2464, платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. При цьому, базовим звітним періодом є календарний місяць.

Згідно із ч.4. ст. 25 Закону №2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Суд звертає увагу, що відповідно до порядку оформлении результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.03.2013 № 395, Результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, та реєструється в органі державної податкової служби протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку,*з дотриманням визначених у пункті 4.5 нього розділу вимог щодо реєстрації актів документальних перевірок.

Акт (довідка) документальної перевірки після його (її) реєстрації надається платнику податків або його законному представнику для ознайомлення та підписання.

Разом з тим, позивачем зазначено, що на його адресу не надходило жодного акту перевірки, на підставі якої йому направлено вимогу по сплату боргу (недоїмки) від 09 листопада 2017 року за №Ф-14117-23.

Більше того, ч.4 ст. 25 Закону №2464 та Інструкцією №449 встановлені умови та процедура ухвалення рішення органу ДФС та видача вимоги, форма вимоги та обов'язкові для заповнення поля вимоги.

Відтак, у вимозі про сплату єдиного соціального внеску, обов'язковим полем для заповнення є - реквізити рішення, на виконання якого видано вимогу. Проте, як вбачається з оскаржуваної вимоги, така інформація податковим органом не вказана, отже суд приходить до висновку, що вимогу було виписано без прийняття рішення про наявність підстав для примусового списання. Крім того, рішення на підставі якого виникла податкова вимога 09 листопада 2017 року за №Ф-14117-23 відповідачем також до суду надано не було.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Контролюючий орган у даній справі є суб'єктом владних повноважень, який повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи відповідач всупереч вимог наведених процесуальних норм права не надав суду жодні належні документальні докази на підтвердження обставин виникнення у позивача сум недоїмки по сплаті єдиного внеску на відповідну дату, та відповідно виникнення у податкового органу правових підстав для формування і вручення, під час процедури адміністративного оскарження, ФОП ОСОБА_1 оспорюваної вимоги про сплату боргу (недоїмки).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана вимога прийнята не у спосіб визначений законом, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві від 09 листопада 2017 року за №Ф-14117-23 про сплату недоїмки в сумі 22132, 08 грн.

3. Стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: 02097, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Суддя В.І. Келеберда