Справа № 818/214/18
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2018 р. Справа № 818/214/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глазька С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Провозіна О.І.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БАРВІНОК-АГРО ЛТД" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, звернувся з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить:
- скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної (розрахунку) коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 20.12.2017 № 453182/40195964 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 16.11.2017, реєстраційний номер НОМЕР_1, в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну № 6 від 16.11.2017, поданою Товариством з обмеженою відповідальністю "БАРВІНОК-АГРО ЛТД".
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між позивачем (Продавець) і ТОВ «СУВЕМА» (Покупець) було укладено договір поставки товару, а саме сільськогосподарської культури: Кукурудзи врожаю 2017 року.
На виконання умов договору поставки, позивачем було передано у власність ТОВ «СУВЕМА» товар на загальну суму 477817,49 грн., загальна кількість 129,14 тон.
Кожна партія товару оформлялася окремо та окремо реєструвалися податкові накладні. Податкова накладна №6 була оформлена на поставку 31,36 тон кукурудзи, згідно видаткової накладної від 16.11.2017 № 38.
Однак, реєстрація вказаної податкової накладної була зупинена, у звязку з невідповідністю податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризику, визначеному пунктом 6 Наказу МФУ №567.
18.12.2018 позивач, з метою реєстрації вказаної податкової накладної, надіслав відповідачу повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операції, в якому також надав свої пояснення.
Однак, відповідач вважав надані документи недостатніми для реєстрації вищевказаної податкової накладної, у звязку з чим, прийняв оскаржуване рішення.
Позивач зазначає, що фіскальним органом в оскаржуваних рішеннях, лише процитовано норму законодавства без будь-якої конкретизації обставин справи, а саме незрозуміло: або надані копії документів містять порушення законодавства, а якщо це так, то які саме; або ці копії документів є недостатніми для прийняття позитивного рішення, а якщо це так, то яких документів не достає; або існують обидві зазначені умови.
Також позивач зазначає, що всі документи, оформлені в рамках договірних зобовязань, не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 198, 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
Таким чином, всі документи засвідчують факт реального виконання ТОВ "БАРВІНОК-АГРО ЛТД " та його контрагентами господарських зобов'язань.
Однак, в оскаржуваних рішеннях про відмову у реєстрації ПН/РК, взагалі не міститься посилань на дослідження обставин справи та доказів, зібраних саме ДФС, а з другої сторони - самі рішення містять тільки загальний висновок щодо фактичного невиконання позивачем свого обовязку по доведенню своєї позиції.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на наступне.
Як зазначає відповідач, у квитанції №1 конкретно зазначено, що підставою для зупинення реєстрації ПН є невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД 1005 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, згідно переліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567.
Також, позивачем до повідомлення не були надані договори поставки, як на придбання так і на постачання кукурудзи, документи на транспортування товару, розрахункові документи/банківські виписки з особових рахунків, довіреності, що підтверджують повноваження осіб, що приймають товар, документи, що підтверджують відповідність продукції тощо.
Окрім того, представник відповідача, у судовому засіданні навів наступні розрахунки:
- обсяг придбання з 01.01.2017 складає - 5371028,11 грн.;
Таким чином, залишок різниці обсягу придбання та постачання складає: - 352934,05 грн. (5371028,11-5723962,16).
Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між позивачем (Продавець) і ТОВ «СУВЕМА» (Покупець) було укладено договір поставки товару від 06.11.2017 № 211-061117.
Відповідно до п. 1.1. договору поставки Постачальник (позивач), зобовязується продати на умовах цього договору й передати у власність Покупцеві, а Покупець - прийняти й оплатити сільськогосподарську культуру: Кукурудзу врожаю 2017 року.
На виконання умов Договору поставки, позивачем, було передано у власність ТОВ «СУВЕМА» товару на загальну суму 477817,49 грн., загальна кількість 129,14 тон.
Кожна партія товару оформлялася окремо, та окремо реєструвалися податкові накладні. Податкова накладна №6 була оформлена на поставку 31,36 тон кукурудзи, згідно видаткової накладної від 16.11.2017 № 38.
Під час реєстрації вказаної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач отримав квитанцію №1 від 08.12.2018 (а.с.52), відповідно до якої, підставою для зупинення податкової накладної №6 стало невідповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризику, визначеному пунктом 6 Наказу МФУ №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД : 1005.
18.12.2017 позивачем, на адресу відповідача було надіслано повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якого зупинено, а також пояснення, в якому позивач надав наступні пояснення, що підприємство займається оптовою торгівлею згідно КВЕД 46.21, згідно з ДК 016.2010, що є основним видом діяльності підприємства. Зерно придбано згідно вимог законодавства.
До пояснень були надані копії наступних документів (відповідно до позовної заяви):
1. Договір поставки від 06.11.2017 № 2П-061117;
2. Видаткові накладні від 08.11.2017 № 35, від 09.11.2017 № 36, від 10.11.2017 № 37, від 16.11.2017 № 38, від 20.11.2017 № 39, від 20.11.2017 № 40, покупцем за якою є ТОВ «СУВЕМА»;
3. Договір поставки від 06.11.2017 № 06/11/2017, що підтверджує факт придбання товару у ФГ «МИХНІВКА»;
4. Видаткові накладні від 08.11.2017 № 4, від 09.11.2017 № 5, від 11.11.2017 № 6, від 16.11.2017 № 8, від 20.11.2017 № 9, що підтверджують факт придбання позивачем у ФГ «МИХНІВКА» кукурудзи на загальну кількість 154,532 тони.
У той же час, представник відповідача, у судовому засіданні зазначив, що фактично з повідомленням було надано тільки дві видаткові накладні від 16.11.2017 №8 та №38, інші документи не надавались.
20.12.2017 позивач, отримав Рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 20.12.2017 № 453182/40195964. Зазначеним Рішенням ДФС було відмовлено позивачу в реєстрації ПН № 6.
Крім того, судом встановлено, що вищевказаний товар позивач придбавав у Фермерського господарства «Михнівка», відповідно до договору №06/11/2017 на підтвердження чого, позивачем були надані видаткові накладні, договір №06/11/2017-ТП від 06.11.2017 про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, товарно-транспортні накладні та акти про надані послуги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
За приписами пункту 74.2. статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних №1246 від 29.12.2010 (далі іменується Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно пункту 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку такої податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обовязкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Так, зі змісту квитанцій податкової накладної №6 від 16.11.2017 вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567.
У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що в квитанціях зазначено - "виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД 1005". Судом визнається необґрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить законодавству, висновки відповідача щодо підстав, викладених в спірному рішенні.
Так, у судовому засіданні, представник відповідача зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень було не підтвердження позивачем здійснення, придбання та поставки кукурудзи у 2017 році, в достатньому обсязі.
З даного приводу суд зазначає, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки ним не зазначено, у вказаній квитанції конкретного, чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.
Так, податковим органом, у зазначеній квитанції вказано лише загальне посилання на відповідність податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567.
Натомість, підпункт 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.
Щодо критерію зазначеного в квитанціях ("виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД), слід зазначити, що даний критерій не відповідає жодному критерію, визначеному в пункті 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.
У першому судовому засіданні, представник відповідача, також не зміг чітко пояснити, який саме критерій оцінки ступеня ризиків був застосований у даному випадку, оскільки ввезення на митну територію України товару, позивачем не відбувалося, відповідно митні декларації не досліджувались, докази перевірки залишку товару відсутні. В останнє судове засідання та виключно на вимогу суду, представник відповідача надав таблиці розрахунків на підтвердження того, що обсяг постачання товару, зазначений у податковій накладній від 16.11.2017 №6, у 1,5 рази більше за величину залишку різниці обсягу придбання та постачання.
Однак, вказаний розрахунок суд вважає необґрунтованим, оскільки у даному розрахунку, під обсягом постачання товару, визначається вартість товару сплачена позивачем за його придбання та отримані кошти за його продаж, а не кількість придбаних та поставлених тон або кілограм товару.
Окрім того, у вказаному розрахунку відповідач не враховував обсяг прибраного товару, відповідно до податкових накладних, що були складені 24, 27, 29.12.2016, але зареєстровані після 01.01.2017.
Крім того, слід зазначити, що пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 містить у собі визначення двох різних критеріїв: Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:
1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);
2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу ПК України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.
Таким чином, у зазначеній квитанції, фіскальний орган зобовязаний був чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.
Суд зазначає, що визначення фіскальним органом у вказаній квитанції конкретного критерію ризику, прямо впливає на можливість надання платником податків, в подальшому, відповідних документів, перелік яких міститься у Наказі №567 Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Вичерпний перелік документів).
Так, відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу №567, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії):
1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;
2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
З аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної чи розрахунку коригування прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.
Також, зі змісту зазначеної вище квитанції, вбачається, що фіскальним органом запропоновано надати платнику податків пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
Таким чином, у квитанціях від 11.12.2017 фіскальним органом, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом №567 (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).
Таким чином, враховуючи позицію фіскального органу щодо необхідності надання платником податків переліку документів, йому необхідно чітко зазначати, яких саме документів бракує для прийняття Рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.
У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті в підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).
Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом пяти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 ПК України.

У порядку визначеному підпунктом 201.16.2 пункту 201.6 статті 201 ПК України, позивачем було направлено відповідачу копії документів та пояснення по вищезгаданих господарських операціях, податкової накладної та розрахунку коригування.

Суд зазначає, що оскаржуване Рішення комісії про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 16.11.2017 не містить конкретної інформації, щодо причин та підстав для прийняття такого рішення.

Також, в Рішеннях не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

У судовому засіданні представник відповідача вказав, що оскаржувані Рішення прийняті у звязку з наданням платником податків копій документів, які не є достатніми для прийняття Комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної та розрахунку коригування.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації №190 від 29.03.2017 (далі - Постанова №190) встановлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів, відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу ;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, у даному випадку, або надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, або надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Проте, оскаржуване Рішення не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкової накладної та розрахунку коригування.

Отже, суд дійшов висновку, що оскаржуване Рішення є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною/розрахунком коригування, у реєстрації якої було відмовлено.

Слід зазначити, що згідно підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК України, відповідно до якої, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Таким чином, нормами ПК України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї, є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997, Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

За приписами статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах Мултіплекс проти Хорватії (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та Кутіч проти Хорватії (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобовязання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну №6 від 16.11.2017, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування власної позиції, а судом при виконанні вимог ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України не виявлено.

Суд, при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Таким чином, суд приходить висновку, що позовні вимоги ТОВ БАРВІНОК-АГРО ЛТД до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішень №453182/40195964 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 16.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, та зобов'язання відповідача їх зареєструвати підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень 00 коп.).

Керуючись ст. ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "БАРВІНОК-АГРО ЛТД" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної (розрахунку) коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 20.12.2017 № 453182/40195964 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 16.11.2017, реєстраційний номер НОМЕР_1 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну № 6 від 16.11.2017, поданою товариством з обмеженою відповідальністю "БАРВІНОК-АГРО ЛТД".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БАРВІНОК-АГРО ЛТД" (42000, АДРЕСА_1, ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько

Повний текст рішення складений 19 березня 2018 року.