Справа № 686/15913/17
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2018 року

м. Київ

справа № 686/15913/17

адміністративне провадження № К/9901/263/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №686/15913/17

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому про перерахунок пенсії

за касаційною скаргою Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду (у складі судді Стефанишина С. Л.) від 15 вересня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду (у складі суддів Білої Л. М., Граб Л. С., Гонтарука В.М.) від 30 листопада 2017 року, за заявою ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження, установив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просила замінити сторону у виконавчому документі по справі № 2а-2240/09, де стороною як стягував має бути зазначено ОСОБА_4.

В обґрунтування вказаної заяви заявниця зазначала, що на виконання судового рішення по справі № 2а-2240/19 про стягнення коштів на користь ОСОБА_3 видано виконавчий лист, який на даний момент знаходиться на виконанні в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Хмельницькій області. 11 серпня 2015 року ОСОБА_3 помер, спадкоємцем є дружина - ОСОБА_4.

2. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року, заяву задоволено; замінено сторону виконавчого провадження стягувача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_4 по адміністративній справі №2а/2240/09

3. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Пенсійний фонд України у місті Хмельницькому звернувся з касаційною скаргою.

4. У касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4

5. Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу.

6. Станом на дату ухвалення даного судового рішення відзиви до суду касаційної інстанції не подано.

7. У касаційній скарзі скаржник просить повідомити про час та місце розгляду справи з метою прийняття участі представника у правління в судовому засіданні.

8. Враховуючи вимоги п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року), відповідно до якого суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі перегляду ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, справа призначена до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 14 травня 2010 року, позов задоволено частково; поновлено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 строк на звернення до адміністративного суду за захистом прав як такий, що був пропущений з поважних причин; визнано неправомірні дії Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому по невиплаті встановленого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, а також з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року; зобов`язано відповідача здійснити нарахування та щомісячну виплату недоплаченої пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 підвищення до пенсії за період 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, а також з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2013 року касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому задоволено частково; постанову Хмельницького міськрайонного суду у Хмельницької області від 07 вересня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 14 травня 2010 року в цій справі скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

11. Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому нарахувати та виплатити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 підвищення пенсії за період з 27 листопада 2008 року по 26 травня 2019 року у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

12. 23 вересня 2011 року було видано виконавчий лист №2а-2240/09.

13. 11 серпня 2015 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

14. Заявник - ОСОБА_4 є спадкоємцем майна за законом після смерті ОСОБА_3, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу від 14 серпня 2017 року № 112/02-14 про прийняття спадщини.

15. ОСОБА_4 стало відомо, що на виконанні в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Хмельницькій області перебуває виконавчий лист № 2а/2240/09 про стягнення коштів на користь ОСОБА_3, у зв'язку з чим звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, виходив із наявності підстав для заміни позивача його спадкоємцем у відповідності до положень ст. 264 КАС України.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

17. В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник зазначає, що заміні сторони виконавчого провадження її правонаступником, тобто заміні сторони виконавчого провадження має передувати факт відкриття даного провадження та надання певній особі статусу сторони виконавчого провадження (боржника або стягувача), оскільки не можливо змінити суб'єкта в неіснуючих правовідносинах. Вказує, що на адресу управління постанова про відкриття виконавчого провадження не надходила.

ІV. ОЦІНКА СУДУ

18. Надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, колегія суддів виходить з наступного.

19. Відповідно до ст. 55 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступну правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

20. Частиною 4 ст. 257 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) встановлено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

21. Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

22. Відповідно до ч. 1 ст. 264 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

23. Аналогічні положення закріплені у ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

24. Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

25. Отже, спірні правовідносини допускають правонаступництво.

26. Як встановлено в ч. 4 ст. 124 Конституції України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

27. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

28. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

29. У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

30. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень про України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

31. Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

32. На підставі викладено, доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування ст. 264 КАС України, оскільки здійснено заміну сторони виконавчого провадження без наявного відкритого виконавчого провадження, Судом відхиляються як безпідставні.

33. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 2а/945/2010 (6-а/195/7/17) Суд враховує, що розширене тлумачення ч. 1 ст. 264 КАС України узгоджується зі змінами щодо заміни сторони виконавчого провадження, які відбулися з прийняттям Закону від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено у новій редакції (діє з 15 грудня 2017 року). Зокрема, у ст. 379 у порівняні зі ст. 264 КАС України у попередній редакції, з'явилася частина 4 такого змісту: «Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження».

34. Інших доводів щодо порушення судами норм матеріального та процесуального права касаційна скарга не містить.

35. Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

36. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

37. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

38. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

39. Враховуючи вищевказані обставини, суди попередніх інстанцій цілком правомірно здійснив заміну сторони виконавчого провадження керуючись ст. 264 КАС України (у редакції до 15 грудня 2017 року) з огляду на те, що виконання триває.

40. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

41. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року у справі № 686/15913/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб