Справа № 808/60/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року Справа № 808/60/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний 166)

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (71100, АДРЕСА_1)

про стягнення суми заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - позивач) до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) в якому позивач просить суд стягнути суму заборгованості у розмірі 91519,37 грн. з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1). Кошти перерахувати на наступний рахунок: Орендна плата з фізичних осіб - 91519,37 грн. р/р 0011 Місцевий бюджет, код платежу 18010900, код ОКПО 38042560, МФО 813015, банк одержувача: Бердянський УДКСУ ГУДКСУ.

Ухвалою від 09 січня 2018 року провадження в адміністративний справі відкрито та призначено судове засідання на 29 січня 2018 року.

29 січня 2018 року ухвалою суду розгляд справі відкладено за клопотанням відповідача у звязку з необхідністю надання відзиву. Призначено судове засідання на 06 березня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України) від 02 грудня 2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та зазначено, що за боржником обліковується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 91519,37 грн.

06 березня 2018 року від позивача до суду надійшла заява, в якій останні просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 47019,63 грн. податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб. Клопотання просить розглянути без участі представника податкового органу.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, 05 березня 2018 року до суду подав клопотання, в якому просить суд відкласти розгляд справи у звязку з несприятливими погодними умовами та надання можливості підготувати відзив на позовну заяву.

На підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву представника позивача, суд зазначає наступне.

За правилами частини 1 статті 47 КАС України крім прав та обовязків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за пять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, судом встановлено, що представником позивача до суду подано заяву про зменшення позовних вимог у сумі 44499,74 грн.

Відповідно до частини 7 статті 47 КАС України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Необхідно звернути увагу на те, що позивачем до суду не надано доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, а відтак суд не може прийняти до розгляду заяву про зменшення позовних вимог та приходить до висновку про її повернення позивачу.

Разом з тим, необхідно зазначити про те, що згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 72 визначено, що ці дані встановлюються зокрема письмовими доказами.

Отже, суд приймає довідку про стан частини податкового боргу, як доказ про те, що за Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 наявний податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 47019,63 грн.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

09 січня 2018 року Запорізьким окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання на 29 січня 2018 року.

26 січня 2018 року від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання останньому судом часу для підготування обґрунтованого відзиву на позовну заяву.

29 січня 2018 року розгляд справі відкладено на 06 березня 2018 року про що постановлено відповідну ухвалу.

Станом на 06 березня 2018 року від відповідача до суду не надходило відзиву та доказів на спростування викладених обставин у позовній заяві.

Разом з тим, відповідач в клопотанні від 05 березня 2018 року повторно просить суд відкласти розгляд справи для надання можливості підготувати обґрунтований відзив, та до більш сприятливих погодних умов.

За правилами частини 1 статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд звертає увагу відповідача на те, що Кодексом адміністративного судочинства України надана достатньо можливостей захистити свої права.

Так, відповідач не скористався можливістю брати участь у справі в режимі відеоконференції, або надіслання до суду відзиву на позовну заяву засобами електронного звязку.

Також, відповідачем до суду не надано доказів відсутності у нього заборгованості з орендної плати з фізичних осіб.

За вимогами статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 09 січня 2018 року провадження в адміністративний справі відкрито та призначено судове засідання на 29 січня 2018 року.

Таким чином, станом на 06 березня 2018 року залишилось строку розгляду справи у кількості чотирьох днів.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС судове рішення, постановлене у письмовому проваджені, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною 5 статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що податковий борг виник на підставі наступного.

За результатами здійснення відповідачем фінансово-господарської діяльності останнім до податкового органу подано податкову декларацію за 2017 рік з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності з фізичних осіб:

- НОМЕР_2 від 20 лютого 2017 року відповідно до якої відповідачем з урахуванням часткової сплати визначено 5652,12 грн. податкового зобовязання терміном сплати до 30 травня 2017 року Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 не сплачено, через що таке зобовязання набуло статусу податкового боргу;

- НОМЕР_2 від 20 лютого 2017 року відповідно до якої відповідачем визначено 17014,57 грн. податкового зобовязання терміном сплати до 30 червня 2017 року Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 не сплачено, через що таке зобовязання набуло статусу податкового боргу;

- НОМЕР_2 від 20 лютого 2017 року відповідно до якої відповідачем визначено 17014,57 грн. податкового зобовязання терміном сплати до 30 липня 2017 року Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 не сплачено, через що таке зобовязання набуло статусу податкового боргу;

- НОМЕР_2 від 20 лютого 2017 року відповідно до якої відповідачем визначено 17014,57 грн. податкового зобовязання терміном сплати до 30 серпня 2017 року Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 не сплачено, через що таке зобовязання набуло статусу податкового боргу;

- НОМЕР_2 від 20 лютого 2017 року відповідно до якої відповідачем визначено 17014,57 грн. податкового зобовязання терміном сплати до 30 вересня 2017 року Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 не сплачено, через що таке зобовязання набуло статусу податкового боргу;

- НОМЕР_2 від 20 лютого 2017 року відповідно до якої відповідачем визначено 17014,57 грн. податкового зобовязання терміном сплати до 30 жовтня 2017 року Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 не сплачено, через що таке зобовязання набуло статусу податкового боргу;

- НОМЕР_2 від 20 лютого 2017 року відповідно до якої відповідачем визначено 17014,57 грн. податкового зобовязання терміном сплати до 30 листопада 2017 року Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 не сплачено, через що таке зобовязання набуло статусу податкового боргу;

Разом з тим, згідно статті 129 ПК України в зв'язку з несплатою податкового боргу фізичній особі-підприємцю було нараховано пеню у сумі 794,40 грн.

Таким чином, загальна заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед державним бюджетом, у зв'язку з несплатою податкових зобов'язань з орендної плати з фізичних осіб станом на 01 листопада 2017 року становить 91519,37 грн., (в тому числі основний платіж - 90724,97 грн. та пеня у розмірі 794,40 грн.).

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме згідно з положеннями статті 59 ПК України податковим органом 13 серпня 2015 року була сформована податкова вимога №1122-23 на суму 20133,87 грн., яка направлена на адресу відповідача засобами поштового звязку.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обовязок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обовязку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 49.1 статті 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

За правилами пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, боржником сума задекларованого зобов'язання не була сплачена у встановлені законом строки і вона набула статусу податкового боргу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 59.1. статті 59 ПК України, У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.4 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до підпунктів 95.1 - 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що позивач просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у сумі 91519,37 грн.

Разом з тим, податковим органом до суду надано довідку про заборгованість, відповідно до якої Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 має податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у сумі 47019,63 грн., у тому числі пеня у сумі 574,35 грн.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право зокрема звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Зважаючи на несплату у добровільному порядку відповідачем податкової заборгованості Головне управління ДФС у Запорізькій області звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача зазначеного податкового боргу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в частині стягання з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у сумі 47019,63 грн.

Частиною 2 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити частково.

Стягнути суму заборгованості у розмірі 47019,63 грн. з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1). Кошти перерахувати на наступний рахунок: Орендна плата з фізичних осіб - 47019,63 грн. р/р 0011 Місцевий бюджет, код платежу 18010900, код ОКПО 38042560, МФО 813015, банк одержувача: Бердянський УДКСУ ГУДКСУ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений статтею 255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений статтями 292, 295 КАС України.

Рішення у повному обсязі виготовлено 07 березня 2018 року.

Суддя Д. В. Татаринов