Справа № 826/8425/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 березня 2018 року м. Київ № 826/8425/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника ОСОБА_1 про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць Олени Георгіївни, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: ОСОБА_1, про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У письмовому провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва знаходиться адміністративна справа №826/8425/17 за позовом ОСОБА_2, (далі - позивач), до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць Олени Георгіївни, (далі - відповідач-1), Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: ОСОБА_1, (далі - третя особа), про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттями розділу) від 28.04.2014 р. індексний номер 12723382, яким за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1

У ході розгляду справи у порядку письмового провадження до суду через канцелярію від представника третьої особи надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства. При цьому, представник третьої особи посилався на позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 14.06.2016 р. у справі №21-41а16 (далі - заявлене клопотання).

При постановленні даної ухвали судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (тут і надалі КАС України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 КАС України обумовлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб'єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 р. у справі №21-41а16, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, внаслідок чого колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України, внаслідок чого провадження у справі закрито.

Враховуючи позицію Верховного Суду України, суд зазначає наступне.

У своєму рішенні Верховний Суд України дійшов висновку, що спір у справі не є публічно-правовим, оскільки спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди.

Поряд із цим, у межах даної справи, виконання чи невиконання умов цивільно-правової угоди не є безпосередньою підставою для звернення до адміністративного суду. Основні доводи позивача ґрунтуються на протиправності дій відповідача-1 як суб'єкта, наділеного владними функціями, приймати рішення про державну реєстрацію прав, та полягають у тому, що відповідач-1: не мав права приймати оскаржуване рішення, не пересвідчився у відповідності поданих документів вимогам чинного законодавства, не звернув увагу не неповний пакет документів, поданий до реєстрації. Тобто, у межах даної справи дослідженню підлягають насамперед владні управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

При цьому, судом враховується, що окремі доводи сторін не є визначальними при вирішенні даної справи адміністративним судом по суті, оскільки, необхідність комплексної оцінки дій та рішення державного реєстратора вимогам, зокрема, Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» при здійсненні ним як суб'єктом владних повноважень офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 р., безпосередньо не можуть бути застосовані до правовідносин між сторонами у даній адміністративній справі та не вказують на необхідність закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки у справах, які були представлені Верховному Суду України на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї й тієї ж норми права, судами вирішувалось питання щодо належності способу звернення стягнення на предмет іпотеки, що застосований іпотекодержателем, належності порядку набуття останнім такого права за укладеними договорами та в подальшому набуття ним права власності на нерухоме майно, що було зареєстровано приватним нотаріусом.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість відступлення від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 14.06.2016 р. у справі №21-41а16, та необхідності вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства, та наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження в адміністративній справі №826/8425/17.

Керуючись ст.ст. 241, 248, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про закриття провадження в адміністративній справі №826/8425/17 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Ю.Т. Шрамко