Справа № 754/70/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/70/17 Суддя (судді) першої інстанції: Галась Ірина Анатоліївна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Губської Л.В. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник - ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року в адміністративній справі № 754/70/17 за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2017р. - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, заявник - ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити заяву про перегляд постанови Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення позивача, яка з'явилася в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2017р. ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В подальшому, ОСОБА_6 уточнила позовні вимоги та просила визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві щодо припинення виплати їй пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; скасувати рішення, яке оформлене у вигляді листа Лівобережного об'єднаного управління ПФУ в м. Києві від 05 жовтня 2016 р. № 14838/09 та рішення Комісії Головного управління ПФУ в м. Києві з питань розгляду скарг громадян на рішення об'єднаних управлінь ПФУ в м. Києві щодо пенсійного забезпечення від 20 грудня 2016 року; зобов'язати Лівобережне об'єднане управління ПФУ в м. Києві поновити, починаючи з 01 квітня 2015 року, протиправно припинену виплату їй пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_6 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні було задоволено частково. Визнано протиправними дії Лівобережного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати ОСОБА_6 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано Лівобережне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити ОСОБА_6 виплату пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 05 жовтня 2016 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року постанову Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року змінено в частині дати поновлення виплати їй пенсії - починаючи з 18 травня 2016 року, в решті постанову залишено без змін.

Після ухвалення зазначених судових рішень, ОСОБА_6 дізналась, що вид пенсії, яку вона отримувала - це пенсія, згідно Закону України «Про державну службу», про що їй об'єднане управління видало довідку від 15 серпня 2017 року № 1073. Таким чином, заявник стверджує, що суди при вирішенні справи поновили їй не той вид пенсії, яку вона отримувала раніше, що призвело до зменшення розміру пенсії, питання про зміну виду пенсії не ставилося та судом не розглядалося і не змінювалося. Про дійсний вид пенсії їй та суду не було і не могло бути відомо, оскільки в листі об'єднаного управління від 05 жовтня 2016 року було вказано інший вид пенсії, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а в дійсності це мав бути вид пенсії, згідно із Законом України «Про державну службу». Як зазначає в заяві, повідомлення об'єднаного управління від 15 серпня 2017 року про те, що вона отримувала пенсію, згідно Закону України «Про державну службу», про що вказано в довідці від 15 серпня 2017 року № 1073, а не відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як було вказано у листі об'єднаного управління від 05 жовтня 2016 року, є нововиявленою обставиною, яка не була і не могла бути відома їй на час розгляду справи.

Зазначені обставини заявник вважає істотними, такими, що не були і не могли бути їй відомі на час вирішення справи та такими, що могли вплинути на судове рішення, а тому просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року по справі № 754/70/17.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції зазначив, що вказані заявником обставини не є новоявленими, в розумінні ст. 361 КАС України, а тому відсутні підстави для перегляду постанови суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 245 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення ОСОБА_6 до суду з вказаною заявою) та стаття 361 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2017р. та на час постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції) встановлює перелік вичерпних підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Нововиявленими є обставини (як фактичного, так і правового характеру), які:

1) об'єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи;

2) не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов'язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення ОСОБА_6 до суду з вказаною заявою) було передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Крім цього, згідно з ч. 2 ст. 361 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2017р. та на час постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції), підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Пунктами 4 і 5 ч. 2 ст. 248 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення ОСОБА_6 до суду з вказаною заявою) було встановлено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи, а також обґрунтування з посиланням на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Згідно з пунктами 5 та 6 ч. 2 ст. 364 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2017р. та на час постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції), у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються, зокрема, нововиявлені обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Так, при перегляді рішення суду за нововиявленими обставинами важливим є не порушення балансу між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, який є складовою верховенства права. Принцип юридичної визначеності вимагає, серед іншого, якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне ставитися під сумнів. Жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов'язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22.05.2015р. № 7 «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» зазначено, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження.

На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими й ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Не є нововиявленими обставинами: ті, які виникли після ухвалення рішення (не існували на той момент); ті, на які посилалися як на докази сторони, або об'єктивно могли бути долучені як докази; невчасно подані сторонами докази; офіційні тлумачення Конституційного Суду України тощо.

Частиною 2 статті 6 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2017р.) передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу Верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Brumarescu v. Romania» від 28.11.1999р. наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (справа «Ryabykh v. Russia» від 24.07.2003).

Процедура скасування остаточного судового рішення, у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи можуть бути такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді, у зв'язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі суду, особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які беруть участь у справі, ні суду, який розглядав її та вирішував спір по суті.

Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_6 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні було задоволено частково. Визнано протиправними дії Лівобережного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати ОСОБА_6 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано Лівобережне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити ОСОБА_6 виплату пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 05 жовтня 2016 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року постанову Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року змінено в частині дати поновлення виплати їй пенсії - починаючи з 18 травня 2016 року, в решті постанову залишено без змін.

Однак, після ухвалення зазначених судових рішень, ОСОБА_6 дізналась, що вид пенсії, яку вона отримувала - це пенсія, згідно Закону України «Про державну службу», про що їй об'єднане управління видало довідку від 15 серпня 2017 року № 1073.

Таким чином, заявник стверджує, що суди при вирішенні справи, поновили їй не той вид пенсії, яку вона отримувала раніше, що призвело до зменшення розміру пенсії, питання про зміну виду пенсії не ставилося та судом не розглядалося і не змінювалося. Про дійсний вид пенсії їй та суду не було і не могло бути відомо, оскільки в листі об'єднаного управління від 05 жовтня 2016 року було вказано інший вид пенсії, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а в дійсності це мав бути вид пенсії, згідно із Законом України «Про державну службу».

Разом з тим, зазначені заявником обставини не є нововиявленими, оскільки довідки Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.08.2017р. № 1073 на момент ухвалення рішення судом першої інстанції не існувало.

Отже, зазначені заявником нововиявлені обставини не є такими, в розумінні вимог ст. 245 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення ОСОБА_6 до суду з вказаною заявою) та ст. 361 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2017р. та на час постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції), оскільки об'єктивно не існували на момент вирішення адміністративної справи судом.

Разом з тим, не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Колегія суддів зауважує, що обставина, яка виникла пізніше, є такою, що не могла бути врахована судом при розгляді справи, а тому є підставою для нового звернення з позовом до суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 у поданій ним заяві не навела нововиявлених обставин, у розумінні КАС України, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 150, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Губська Л.В.

Повний текст постанови виготовлено 16.03.2018 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Беспалов О.О.

Губська Л.В.