Справа № 820/286/18
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 р. № 820/286/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

представника позивача - Нестерової М.Б.,

представника відповідача - Квартенка О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Українсько-американського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "КАІС" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Українсько-американське спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "КАІС" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.01.2018 року № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 19079765 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.01.2018 року №.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення від 10.01.2018 № та № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 19079765 грн є необґрунтованим та прийнятими без врахування усіх обставин, а, відтак, підлягають скасуванню.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов заперечував проти заявленого позову та зазначив, що оскаржуваними позивачем податковими повідомленнями-рішеннями контролюючим органом донараховано грошове зобов'язання за відповідними податками у зв'язку із встановленням порушень податкового законодавства, що належним чином зафіксовано в акті перевірки. Отже, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судове засідання прибули, позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що у період із 30.10.2017 р. по 08.12.2017 р. посадовими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку підприємства позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 30.06.2017 р., валютного законодавства за період з 01.01.2015 р. по 30.06.2017 р., з питань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 30.06.2017 р.

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки від 15.12.2017 р. № 24736/20-40-14-02-08/20023279, відповідно до висновків якого перевіркою встановлено наступні порушення: п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010, п.п., п.2 та ст.9 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зі змінами та доповненнями та п.6 стандарту бухгалтерського обліку 16 «Витрати» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за № 27/4248 зі змінами та доповненнями завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 20084365 грн., в т.ч. за 1 квартал 2016 року на суму 112600 грн., за 2 квартал 2016 року на суму 8200 грн., за 3 квартал 2016 року на суму 6339052 грн., за 4 квартал 2016 року на суму 13528413 грн та за 2 квартал 2017 року на суму 96100 грн.; п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2016 року на суму 132793 грн.; пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010. Наказу Міністерства Фінансів України №4 від 13.01.2015 р. «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 4 кв. 2015р., 1-4 кв.2016р. надано з недостовірними даними.

Позивач, не погодившись із висновками акту перевірки від 15.12.2017 року №24736/20-40-14-02-08/20023279, звернувся до контролюючого органу із запереченнями до акту від 22.12.2017 року. Проте, 09.01.2018 року УАСП ТОВ «КАІС» отримано рішення ГУ ДФС у Харківській області від 04.01.2018 р. № 330/10/20-40-14-02-07 про розгляд заперечень, яким залишено без змін висновки акта перевірки від 15.12.2017 р. №24736/20-40-14-02-08/20023279.

На підставі висновків акта перевірки від 15.12.2017 р. №24736/20-40-14-02-08/20023279 контролюючим органом 10.01.2018 р. винесено податкове повідомлення-рішення № у зв'язку із встановленням порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 6 П(С)БО 16 від 07.02.2013 р. №73, за декларацією за звітний період 06.2017 (з датою реєстрації в контролюючому органі 27.07.2017 р. і номером реєстрації в контролюючому органі ), яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 20084365 грн., а також податкове повідомлення-рішення № у зв'язку із встановленням порушення пункту 198.2, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 132793 грн. за декларацією за звітний період 06.2017 (з датою реєстрації в контролюючому органі 20.07.2017 р. та номером реєстрації в контролюючому органі ).

Позивач, не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями від 10.01.2018 № та № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 19079765 грн., звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу, та як наслідок правомірність визначення позивачу суми грошового зобов'язання на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Приписами підпункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до підпункту 14.1.156 статті Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно із п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів. Підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України).

Порядок формування податкового кредиту передбачений статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 визначено, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Також, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У відповідності до пп. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Перевіряючи правомірність віднесення позивачем сум по вищезазначеним господарським операціям до складу витрат та податкового кредиту, які підлягають оподаткуванню та формування податкового кредиту ПДВ, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, суд також зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а також оформленні відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які відповідають змісту укладених платником податку договорів.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що під час проведення перевірки Українсько-американського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "КАІС" контролюючий орган дійшов висновку про порушення підприємством податкового законодавства з огляду на наступне.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що контролюючим органом в якості підстав для встановлених підприємством позивача порушень вказано встановлення неможливість реального здійснення фінансово-господарських операцій між УАСП ТОВ «КАІС» та контрагентами ТОВ «Літія груп», ТОВ «Промарктрейд», ТОВ «Зернотрейд Експрес».

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що у перевіряємому періоді між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Літія груп» укладено договори поставки: № 0408ЛІ від 04.08.2016 р. (т.1 а.с. 213-218); № 1008ЛИ від 10.08.2016 р. (т.1 а.с. 229-234).

Суд зазначає, що відповідно до умов договору поставки № 0408ЛІ від 04.08.2016 р. постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Пунктом 1.2 договору поставки № 0408ЛІ від 04.08.2016 р. визначено найменування товару як пшениця 3, 5 класу врожаю 2016 року. Згідно з п. 3 договору базисом поставки є базис ЕХW (франко-елеватор): Луганська область, Кремінський район, смт. Красноріченське, вул. Шевченка, 36, ТОК Красноріченське відповідно до Інкотермс 2010. Відповідно до п. 4.1 ціна товару складає 3438,00 грн, в т.ч. ПДВ - 573,00 грн за одну тонну.

З метою виконання умов договору поставки № 0408ЛІ від 04.08.2016 р. сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору від 04.08.2016 року (т.1 а.с. 219).

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання умов договору поставки № 0408ЛІ від 04.08.2016 р., здійснено поставку 05.08.2016 р. пшениці 3 класу в кількості 31,617 т. та пшениці 5 класу в кількості 139,479 т., що підтверджується видатковою накладною № РН-12 від 05.08.2016 р. на суму 588 228,05 грн., складською квитанцією на зерно № 3 від 05.08.2016 р., карткою аналізу зерна № 518 від 05.08.2016 р., складською квитанцією на зерно № 5 від 05.08.2016 р., карткою аналізу зерна № 41 від 05.08.2016 р., актами приймання-передачі №0 від 05.08.2016 року, №9 від 05.08.2016 року.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжне доручення № 2365 від 05.08.2016 р.

На виконання умов договору поставки ТОВ «Літія груп» складено та зареєстровано податкову накладну від 05.08.2016 р. № 1.

Відповідно до умов договору поставки №1008ЛИ від 10.08.2016 р. постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Пунктом 1.2 договору поставки № 0408ЛІ від 04.08.2016 р. визначено найменування товару як пшениця врожаю 2016 року. Згідно з п. 3 договору базисом поставки є базис ЕХW (франко-елеватор) відповідно до Інкотермс 2010. Найменування та місцезнаходження елеватора визначається згідно із додатками до цього договору. Відповідно до п. 4.1 ціна товару визначається згідно із додатками до цього договору.

З метою виконання умов договору поставки №1008ЛИ від 10.08.2016 р. сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору від 10.08.2016 р. (т.1 а.с. 238).

На виконання умов вказаного договору поставки сторонами підписано додаток №1 від 10.08.2016 року; додаток №2 від 18.08.2016, додаток №3 від 26.08.2016 року (т.1 а.с. 235-238).

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання умов договору поставки № 1008ЛИ від 10.08.2016 р. ТОВ «Літія груп» на користь позивача здійснено поставку 11.08.2016 р. пшениці 3 класу в кількості 77,385 т. та пшениці 5 класу в кількості 71,813 т., що підтверджується видатковою накладною № РН-13 від 11.08.2016 р. на суму 542628,80 грн., складською квитанцією на зерно № 5 від 11.08.2016 р. та карткою аналізу зерна № 56 від 11.08.2016 р., складською квитанцією на зерно № 6 від 11.08.2016 р. та карткою аналізу зерна № 57 від 11.08.2016 р., актами приймання-передачі №8 від 11.08.2016 року, №9 від 11.08.2016 року.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжне доручення № 2511 від 11.08.2016 р.

На виконання умов договору поставки ТОВ «Літія груп» складено та зареєстровано податкову накладну від 11.08.2016 р. № 2.

Також на виконання умов договору поставки № 1008ЛИ від 10.08.2016 р. ТОВ «Літія груп» на користь позивача здійснено поставку 18.08.2016 р. пшениці 5 класу в кількості 193,670 т., що підтверджується видатковою накладною № РН-14 від 18.08.2016 р. на суму 708832,20 грн., складською квитанцією на зерно № 3 від 18.08.2016 р. та карткою аналізу зерна № 71 від 18.08.2016 р., актом приймання-передачі №5 від 18.08.2016 року.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжне доручення № 2667 від 19.08.2016 р. та № 2684 від 19.08.2016 р.

На виконання умов договору поставки ТОВ «Літія груп» складено та зареєстровано податкову накладну від 18.08.2016 р. № 9.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору поставки № 1008ЛИ від 10.08.2016 р. ТОВ «Літія груп» на користь позивача здійснено поставку 29.08.2016 р. пшениці 2 класу в кількості 109,620 т. та пшениці 5 класу в кількості 72,180 т., що підтверджується видатковою накладною № РН-15 від 29.08.2016 р. на суму 692391,60 грн., складською квитанцією на зерно №2 від 29.08.2016 р., складською квитанцією на зерно № 1 від 29.08.2016 р., актами приймання-передачі №6 від 29.08.2016 року, №7 від 29.08.2016 року.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжне доручення №2763 від 30.08.2016 р.

На виконання умов договору поставки ТОВ «Літія груп» складено та зареєстровано податкову накладну від 29.08.2016 р. № 25.

Також, на виконання умов договору поставки № 1008ЛИ від 10.08.2016 р. ТОВ «Літія груп» на користь позивача здійснено поставку 30.08.2016 р. пшениці 2 класу в кількості 31,294 т., що підтверджується видатковою накладною № РН-16 від 30.08.2016 р. на суму 121420,72 грн., складською квитанцією на зерно № 2 від 30.08.2016 р. та карткою аналізу зерна № 94 від 30.08.2016 р., актом приймання-передачі №9 від 30.08.2016 року.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжне доручення № 2767 від 31.08.2016 р. на суму 121 420,72 грн.

На виконання умов договору поставки ТОВ «Літія груп» складено та зареєстровано податкову накладну від 30.08.2016 р. №30.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору поставки № 1008ЛИ від 10.08.2016 р. ТОВ «Літія груп» на користь позивача здійснено поставку 31.08.2016 р. пшениці 2 класу в кількості 8,380 т., що підтверджується видатковою накладною № РН-17 від 31.08.2016 р. на суму 32514,40 грн. складською квитанцією на зерно № 0 від 31.08.2016 р., карткою аналізу зерна № 771 від 30.08.2016 р., актом приймання-передачі №0 від 31.08.2016 року.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжне доручення № 2778 від 01.09.2016 р.

На виконання умов договору поставки ТОВ «Літія груп» складено та зареєстровано податкову накладну від 31.08.2016 р. № 31.

З наявних в матеріалах справи доказів та наданих представником позивача під час розгляду справи пояснень судом встановлено, що зерно контрагента позивача станом на час здійснення поставки за вказаними договорами поставки перебувало на зберіганні відповідно до договору складського зберігання на елеваторі, а отже факт передачі товару за договорами поставки здійснювався з урахуванням отриманих документів від зберігача та шляхом підписання актів приймання передачі товарі для подальшого зберігання тільки вже на підставі укладеного договору зберігання між зберігачем та підприємством позивача.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Красноріченське» укладено договір складського зберігання зернових та насіння соняшника від 19.07.2016 р. № 45 (т.2 а.с.30-32). На підставі вказаного договору здійснювалось зберігання придбаного у ТОВ «Літія груп» товару на складах ТОВ «Красноріченське». На підтвердження реальності виконання вказаного договору до суду надано копії зведених відомостей вартості витрат на послуги з приймання, очистки, сушки, зберігання, відвантаження зернових культур врожаю 2016 року та додаткову угоду (т.2 а.с. 33-38).

Як встановлено під час судового розгляду справи з наданих представником позивача пояснень та доказів в подальшому придбаний у ТОВ «Літія груп» товар позивачем було реалізовано на користь OPTIMONT INVESTMENTS LTD за ціною 161,5 доларів США за тонну.

При цьому, реалізацію товару здійснено партіями, що підтверджується наступними первинними документами: залізничною накладною від 10.02.2017 р. з ідентифікатором відправки № 48384499 (відповідний лист від 14.02.2017 р. №17/02/10, посвідчення про якість зерна від 14.02.2017 р. № 701, №702); залізничною накладною від 16.02.2017 р. з ідентифікатором відправки № 48505838 (відповідний лист від 17.02.2017 р. № 17/02/17, посвідчення про якість зерна від 18.02.2017 р. № 735, №736, лист від 10.02.2017 р. № 261); залізничною накладною від 21.12.2016 р. з ідентифікатором відправки № 53251906 (відповідний лист від 26.12.2016 р. № 16/12/26, посвідчень про якість зерна від 23.12.2016 р. № 537, № 536, № 535, № 534); залізничною накладною від 24.12.2016 р. з ідентифікатором відправки № 53322665 (відповідний лист від 26.12.2016 р. № 16/12/26-2, посвідчень про якість зерна від 26.12.2017 р. № 544, № 543); подвійне складське свідоцтво на зерно від 02.09.2016 р.; залізничною накладною від 25.01.2017 р. з ідентифікатором відправки № 48029136 (посвідчень про якість зерна від 27.01.2017 р. № 629, № 630); залізничною накладною від 03.02.2017 р. з ідентифікатором відправки № 48233118 (відповідний лист від 06.02.2017 р. № 17/02/06, посвідчень про якість зерна від 03.02.2017 р. № 655, № 656, № 657, № 658, № 659), митною декларацією №UA500040/2017/000392 від 10.03.2017 р.; митною декларацією №UA500040/2017/000712 від 16.03.2017 р.; митною декларацією №UA504020000/2017/000451 від 23.01.2017 р.

Судом встановлено, що позивачем відображено в бухгалтерському обліку операцій з поставки товару УАСП ТОВ «КАІС», придбаного в ТОВ «Літія Груп», по дебету рахунку 281 «Товари» і Кредиту рахунку 631 «Розрахунок з постачальником». Оплату поставлених товарів відображено бухгалтерською проводкою по Дебету рахунку 631 «Розрахунок з постачальниками» і Кредиту рахунку 311 «Розрахунковий рахунок».

З досліджених під час судового розгляду справи первинних документів вбачається, що після придбання у контрагента зерна позивачем було понесено витрати, пов'язані з реалізацією цього товару, а саме: витрати зі зберігання на елеваторі, завантаження у залізничні вагони, залізничні перевезення.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Промарктрейд» укладено договір поставки від 23.08.2016 р. № 2308ПР, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Пунктом 1.2 договору поставки від 23.08.2016 р. № 2308ПР визначено найменування товару як пшениця 2 класу, врожаю 2016 року. Згідно з п. 3 договору базисом поставки є базис ЕХW (франко-елеватор) - Черкаська обл.., м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47, ДП «Златодар», відповідно до Інкотермс 2010. Найменування та місцезнаходження елеватора визначається згідно із додатками до цього договору. Відповідно до п. 4.1 ціна товару: 4100,00 грн, в т.ч. ПДВ - 683,33 грн, за одну тонну. При цьому, п. 4.2 передбачено, що загальна сума договору складає 2665000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 444166,67 грн. (т. 2 а.с. 124-129).

Матеріали справи свідчать, що 23.08.2016 р. на виконання умов договору поставки від 23.08.2016 р. № 2308ПР ТОВ «Промарктрейд» здійснено поставку на користь УАСП ТОВ «КАІС» пшениці 2 класу врожаю 2016 р. у кількості 607,65 тонн, що підтверджується видатковою накладною №3 від 23.08.2016 р., тристороннім актом приймання-передавання зерна від 23.08.2016 р. № 46, укладеним за участю зберігача - зернового складу ДП «Златодар», складською квитанцією на зерно від 23.08.2016 р. № 2796, карткою аналізу зерна від 23.08.2016 р. №30.

На виконання умов договору поставки від 23.08.2016 р. №2308ПР ТОВ «Промарктрейд» складено та зареєстровано податкову накладну від 23.08.2016 р. № 1.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано копію платіжного доручення від 25.08.2016 р. № 53 та платіжне доручення від 29.08.2016 р. № 56.

Матеріали справи свідчать, що між УАСП ТОВ «КАІС» та ДП «Златодар» (зерновий склад) укладено договір складського зберігання пшениці від 04.07.2016 р. № 18/1пш (т.2 а.с. 139-142). На підтвердження реальності виконання умов вказаного договору до суду надано копії додаткових угод (т.2 а.с. 143-145).

Судовим розглядом встановлено, що відображення в бухгалтерському обліку операцій по поставці товару УАСП ТОВ «КАІС», придбаного в ТОВ «Промарктрейд» відображено по дебету рахунку 281 «Товари» і кредиту рахунку 631 «Розрахунок з постачальником». При цьому, оплата поставлених товарів відображена бухгалтерською проводкою по дебету рахунку 631 «Розрахунок з постачальниками» і кредиту рахунку 311 «Розрахунковий рахунок».

Матеріали справи свідчать, що придбаний у контрагента товар, позивачем було реалізовано на користь компанії OPTIMONT INVESTMENTS LTD за ціною 165 доларів США за тонну.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 23.09.2016 р. між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Промарктрейд» укладено договір поставки № 2308ПР, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Пунктом 1.2 договору поставки від 23.09.2016 р. № 2308ПР визначено найменування товару як кукурудза 3 класу, врожаю 2016 року. Згідно з п. 3 договору базисом поставки є базис ЕХW (франко-елеватор) - Черкаська обл.., м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47, ДП «Златодар», відповідно до Інкотермс 2010. Відповідно до п. 4.1 ціна товару: 4080,00 грн, в т.ч. ПДВ - 680,00 грн, за одну тонну. При цьому, п. 4.2 передбачено, що загальна сума договору складає 816000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 136000,00 грн. (т. 2 а.с. 146-151).

Матеріали справи свідчать, що 26.09.2016 р. на виконання умов договору поставки № 2308ПР від 23.09.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» здійснено поставку кукурудзи в кількості 204,37 т., що підтверджується видатковою накладною № 8 від 26.09.2016 р., складською квитанцією на зерно № 2905 від 26.09.2016 р.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжне доручення № 252 від 28.09.2016 р.

На виконання умов договору поставки від 23.09.2016 р. № 2308ПР ТОВ «Промарктрейд» складено та зареєстровано податкову накладну від 26.09.2016 р. № 3, з урахуванням розрахунку коригувань кількісних і вартісних показників від 28.09.2016 р. № 1.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Промарктрейд» укладено договір поставки №2909ПР від 29.09.2016 р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Пунктом 1.2 договору поставки №2909ПР від 29.09.2016 р. визначено найменування товару як кукурудза 3 класу, врожаю 2016 року. Згідно з п. 3 договору базисом поставки є базис ЕХW (франко-елеватор) - Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47, ДП «Златодар», відповідно до Інкотермс 2010. Відповідно до п. 4.1 ціна товару: 4080,00 грн, в т.ч. ПДВ - 680,00 грн, за одну тонну. При цьому, п. 4.2 передбачено, що загальна сума договору складає 1550400,00 грн, в т.ч. ПДВ - 258400,00 грн. (т. 2 а.с. 161-166).

Матеріали справи свідчать, що 29.09.2016 р. на виконання умов договору поставки №2909ПР від 29.09.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» здійснено поставку кукурудзи в кількості 380,65 т., що підтверджується видатковою накладною № 4 від 29.09.2016 р., актом приймання-передавання зерна від 29.09.2016 р. № 64, підписаним ТОВ «Промарктрейд», УАСП ТОВ «КАІС» та зберігачем зерна ДП «Златодар», складською квитанцією на зерно № 2927 від 29.09.2016 р.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжне доручення № 279 від 30.09.2016 р.

На виконання умов договору поставки від №2909ПР від 29.09.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» складено та зареєстровано податкову накладну від 29.09.2016 р. № 4.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Промарктрейд» укладено договір поставки №0310ПР від 03.10.2016 р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Пунктом 1.2 договору поставки №0310ПР від 03.10.2016 р. визначено найменування товару як кукурудза 3 класу, врожаю 2016 року. Згідно з п. 3 договору базисом поставки є базис ЕХW (франко-елеватор) - Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47, ДП «Златодар», відповідно до Інкотермс 2010. Відповідно до п. 4.1 ціна товару: 4050,00 грн, в т.ч. ПДВ - 675,00 грн, за одну тонну. При цьому, п. 4.2 передбачено, що загальна сума договору складає 1761750,00 грн, в т.ч. ПДВ - 293625,00 грн. (т. 2 а.с. 173-178).

Матеріали справи свідчать, що 03.10.2016 р. на виконання умов договору поставки №0310ПР від 03.10.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» здійснено поставку кукурудзи в кількості 435,00 т., що підтверджується видатковою накладною № 9 від 03.10.2016 р., актом приймання-передавання зерна від 03.10.2016 р. № 66, підписаним ТОВ «Промарктрейд», УАСП ТОВ «КАІС» та зберігачем зерна ДП «Златодар», складською квитанцією на зерно № 2957 від 03.10.2016 р. і карткою аналізу зерна від 03.10.2016 р. № 63.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжне доручення № 314 від 04.10.2016 р.

На виконання умов договору поставки №0310ПР від 03.10.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» складено та зареєстровано податкову накладну 03.10.2016 р. №1.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Промарктрейд» укладено договір поставки №0610ПР від 06.10.2016 р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Пунктом 1.2 договору поставки №0610ПР від 06.10.2016 р. визначено найменування товару як кукурудза 3 класу, врожаю 2016 року. Згідно з п. 3 договору базисом поставки є базис ЕХW (франко-елеватор) - Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47, ДП «Златодар», відповідно до Інкотермс 2010. Відповідно до п. 4.1 ціна товару: 4050,00 грн, в т.ч. ПДВ - 675,00 грн, за одну тонну. При цьому, п. 4.2 передбачено, що загальна сума договору складає 1782000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 297000,00 грн. (т. 2 а.с. 187-192).

Матеріали справи свідчать, що 06.10.2016 р. на виконання умов договору поставки №0610ПР від 06.10.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» здійснено поставку кукурудзи в кількості 440,00 т., що підтверджується видатковою накладною №10 від 06.10.2016 р., актом приймання-передавання зерна від 06.10.2016 р. № 71, підписаним ТОВ «Промарктрейд», УАСП ТОВ «КАІС» та зберігачем зерна ДП «Златодар», складською квитанцією на зерно № 3038 від 06.10.2016 р. і карткою аналізу зерна від 06.10.2016 р. № 66.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжні доручення № 344 від 07.10.2016 р., №383 від 13.10.2016 р., №365 від 12.10.2016 р.

На виконання умов договору поставки №0610ПР від 06.10.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» складено та зареєстровано податкову накладну від 06.10.2016 р. № 2.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Промарктрейд» укладено договір поставки №1010ПР від 10.10.2016 р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Пунктом 1.2 договору поставки №1010ПР від 10.10.2016 р. визначено найменування товару як кукурудза 3 класу, врожаю 2016 року. Згідно з п. 3 договору базисом поставки є базис ЕХW (франко-елеватор) - Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47, ДП «Златодар», відповідно до Інкотермс 2010. Відповідно до п. 4.1 ціна товару: 4100,00 грн, в т.ч. ПДВ - 683,33 грн, за одну тонну. При цьому, п. 4.2 передбачено, що загальна сума договору складає 315700,00 грн, в т.ч. ПДВ - 52616,67 грн. (т. 2 а.с. 203-208).

Матеріали справи свідчать, що 10.10.2016 р. на виконання умов договору поставки №1010ПР від 10.10.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» здійснено поставку кукурудзи в кількості 76,65 т., що підтверджується видатковою накладною №11 від 10.10.2016 р., актом приймання-передавання зерна від 10.10.2016 р. № 75, підписаним ТОВ «Промарктрейд», УАСП ТОВ «КАІС» та зберігачем зерна ДП «Златодар», складською квитанцією на зерно №3053 від 10.10.2016 р. і карткою аналізу зерна від 10.10.2016 р. № 70.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжне доручення № 397 від 13.10.2016 р.

На виконання умов договору поставки від №1010ПР від 10.10.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» складено та зареєстровано податкову накладну від 10.10.2016 р. № 3.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Промарктрейд» укладено договір поставки №1710ПР від 17.10.2016 р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Пунктом 1.2 договору поставки №1710ПР від 17.10.2016 р. визначено найменування товару як кукурудза 3 класу, врожаю 2016 року. Згідно з п. 3 договору базисом поставки є базис ЕХW (франко-елеватор) - Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47, ДП «Златодар», відповідно до Інкотермс 2010. Відповідно до п. 4.1 ціна товару: 4120,00 грн, в т.ч. ПДВ - 686,67 грн, за одну тонну. При цьому, п. 4.2 передбачено, що загальна сума договору складає 2884000 грн, в т.ч. ПДВ - 480666,67 грн. (т. 2 а.с. 217-222).

Матеріали справи свідчать, що 17.10.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» на виконання умов договору поставки №1710ПР від 17.10.2016 р. здійснено поставку кукурудзи в кількості 700 т., що підтверджується видатковою накладною №12 від 17.10.2016 р., актом приймання-передавання зерна від 17.10.2016 р. № 78, підписаним ТОВ «Промарктрейд», УАСП ТОВ «КАІС» та зберігачем зерна ДП «Златодар», складською квитанцією на зерно № 3105 від 17.10.2016 р. і карткою аналізу зерна від 17.10.2016 р. № 176/72.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжні доручення № 442 від 19.10.2016 р., № 458 від 20.10.2016 р., № 1 від 18.10.2017 р.

На виконання умов договору поставки №1710ПР від 17.10.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» складено та зареєстровано податкову накладну від 17.10.2016 р. № 4.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Промарктрейд» укладено договір поставки № 2010 ПР від 20.10.2016 р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Пунктом 1.2 договору поставки № 2010 ПР від 20.10.2016 р. визначено найменування товару як кукурудза 3 класу, врожаю 2016 року. Згідно з п. 3 договору базисом поставки є базис ЕХW (франко-елеватор) - Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47, ДП «Златодар», відповідно до Інкотермс 2010. Відповідно до п. 4.1 ціна товару: 4130,00 грн, в т.ч. ПДВ - 688,33 грн, за одну тонну. При цьому, п. 4.2 передбачено, що загальна сума договору складає 3159450,00 грн, в т.ч. ПДВ - 526576,00 грн. (т. 2 а.с. 234-239).

Матеріали справи свідчать, що 20.10.2016 р. на виконання умов договору поставки №2010 ПР від 20.10.2016 р. ТОВ «Промартрейд» здійснено поставку кукурудзи в кількості 765 т., що підтверджується видатковою накладною № 12 від 20.10.2016 р., актом приймання-передавання зерна від 20.10.2016 р. № 81, підписаним ТОВ «Промаректрейд», УАСП ТОВ «КАІС» та зберігачем зерна ДП «Златодар», складською квитанцією на зерно №3189 від 20.10.2016 р. і карткою аналізу зерна від 20.10.2016 р. № 75.

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжні доручення № 501 від 25.10.2016 р., № 5 від 20.10.2016 р., № 509 від 25.10.2016 р.

На виконання умов договору поставки №2010 ПР від 20.10.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» складено та зареєстровано податкові накладні від 20.10.2016 р. № 5, від 25.10.2016 р. № 7.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Промарктрейд» укладено договір поставки №2510ПР від 25.10.2016 р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Пунктом 1.2 договору поставки №2510ПР від 25.10.2016 р. визначено найменування товару як кукурудза 3 класу, врожаю 2016 року. Згідно з п. 3 договору базисом поставки є базис ЕХW (франко-елеватор) - Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Шевченка, 47, ДП «Златодар», відповідно до Інкотермс 2010. Відповідно до п. 4.1 ціна товару: 4150,00 грн, в т.ч. ПДВ - 691,67 грн, за одну тонну. При цьому, п. 4.2 передбачено, що загальна сума договору складає 4075300,00 грн, в т.ч. ПДВ - 679216,67 грн. (т. 3 а.с. 1-6).

З метою виконання умов договору поставки №2510ПР від 25.10.2016 р. в подальшому сторонами було підписано додаткову угоду №1 від 03.11.2016 року до договору поставки (т.3 а.с. 7).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору поставки №2510ПР від 25.10.2016 р. УАСП ТОВ «КАІС» здійснено на користь контрагента попередню оплату за товар у розмірі 3947250,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3338 від 28.10.2016 р.

На виконання умов договору поставки №2510ПР від 25.10.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» складено та зареєстровано податкову накладну від 28.10.2016 р. № 8.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що 03.11.2016 р. ТОВ «Промарктрейд» з метою виконання умов договору поставки №2510ПР від 25.10.2016 р. поставлено кукурудзу в кількості 952 т., що підтверджується видатковою накладною № 19 від 03.11.2016 р. в кількості 952 т., складською квитанцією на зерно № 3657 від 03.11.2016 р.

Також встановлено, що 10.11.2016 р. здійснено поставку кукурудзи в кількості 36,5 т., що підтверджується видатковою накладною №20 від 10.11.2016 року, складською квитанцією на зерно № 3848 від 10.11.2016 р. та актом №108 приймання-передавання зерна від 10.11.2016.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Промарктрейд» укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 03.11.2016 року за договорами поставки №2010ПР від 20.10.2016 року та №2510ПР від 25.10.2016 року (т.3 а.с. 13).

Також судом під час судового розгляду справи з наявних в матеріалах справи доказів та наданих представником позивача пояснень встановлено, що кукурудза контрагента позивача станом на час здійснення поставки за вказаними договорами поставки перебувала на зберіганні відповідно до договору складського зберігання на елеваторі, а отже факт передачі товару за договорами поставки здійснювався з урахуванням отриманих документів від зберігача та шляхом підписання актів приймання передачі товару для подальшого зберігання тільки вже на підставі укладеного договору зберігання між зберігачем та підприємством позивача.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що між УАСП ТОВ «КАІС» та ДП «Златодар» укладено договір складського зберігання кукурудзи від 26.09.2016 р. № 13/4 (т.3 а.с.15-18). На підставі вказаного договору здійснювалось зберігання придбаного у ТОВ «Промарктрейд» товару на складі ДП «Златодар».

З наданих до суду доказів встановлено, що в подальшому, придбаний у контрагента ТОВ «Промарктрейд», товар було реалізовано партіями на користь OPTIMONT INVESTMENTS LTD та ТОВ «Мелагрейн Центр», що підтверджується наступними первинними документами: залізничною накладною з ідентифікатором відправки №41423500 від 07.10.2016 р. (відповідно до неї посвідченнями про якість зерна від 07.10.2016 р. № 063649, № 063650, № 063651, листом від 10.10.2016 р. № 1010/27); залізничною накладною з ідентифікатором відправки № 41502501 від 10.10.2016 р. (відповідним посвідченням про якість зерна від 10.10.2016 р. №063276, листом від 11.10.2016 р. № 1110/28); залізничною накладною з ідентифікатором відправки № 41502493 від 10.10.2016 р. (відповідно до неї посвідченнями про якість зерна від 10.10.2016 р. № 063275, листом від 11.10.2016 р. №1110/30), залізничною накладною з ідентифікатором відправки №41502485 від 10.10.2016 р. (відповідно до неї посвідченням про якість зерна від 10.10.2016 р. №063277, листом від 11.10.2016 р. № 1110/29), залізничною накладною з ідентифікатором відправки № 52283926 від 09.11.2016 р. (відповідно до неї посвідченнями про якість від 09.11.2016 р. № 001469, № 001473, № 001474, № 001475), залізничною накладною з ідентифікатором відправки №41882317 від 25.10.2016 р. (відповідно до неї посвідченнями про якість зерна від 25.10.2016 р. № 000116, № 000115, листом від 26.10.2016 р. № 2610/60), залізничною накладною з ідентифікатором відправки №41760380 від 20.10.2016 р. (відповідно до неї посвідченнями про якість зерна від 20.10.2016 р. № 062763, № 062762), залізничною накладною з ідентифікатором відправки №41784323 від 21.10.2016 р. (відповідно до неї посвідченнями про якість зерна від 21.10.2016 р. № 062772, № 062771), договором поставки № 2912МЕ від 29.12.2016 р., укладеного між УАСП ТОВ «КАІС» (постачальник) та ТОВ «Мелагрейн Центр» (покупець), (додатковою угодою до договору від 30.01.2017 р.), видатковою накладною від 29.12.2016 р. № 491, довіреністю від 29.12.2016 р. № 1595-1, складська квитанція на зерно від 29.12.2016 р. № 4300, митною декларацією від 23.01.2017 р. №UA504020000/2017/000451, митною декларацією від 24.02.2017 р. №UA500040408/2017/0001503, митною декларацією від 24.02.2017 р. №UA500040408/2017/001503, митною декларацією від 10.03.2017 р №UA500040/2017/0003 92, митною декларацією №UA500040/2017/000712, митною декларацією №UA500040403/2016/006191, митною декларацією №UA500010003/2016/013877, митною декларацією №UA/2016/005981.

Судом встановлено, що позивачем відображено в бухгалтерському обліку операцій з поставки товару придбаного в ТОВ «Промарктрейд», по дебету рахунку 281 «Товари» і Кредиту рахунку 631 «Розрахунок з постачальником». Оплату поставлених товарів відображено бухгалтерською проводкою по Дебету рахунку 631 «Розрахунок з постачальниками» і Кредиту рахунку 311 «Розрахунковий рахунок».

З досліджених під час судового розгляду справи первинних документів вбачається, що після придбання у контрагента зерна позивачем було понесено витрати, пов'язані з реалізацією цього товару, а саме: витрати зі зберігання на елеваторі, завантаження у залізничні вагони, залізничні перевезення.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між ТОВ «Зернотрейд Експрес» (постачальник) і УАСП ТОВ «КАІС» (покупець) укладено договір поставки №09113Е від 09.11.2016, відповідно до умов якого постачальник ТОВ «Зернотрейд Експрес» зобов'язується передати у власність покупця УАСП ТОВ «Каіс», а покупець зобов'язується прийняти й оплатити товар: кукурудзу 3 класу врожаю 2016 року в загальній кількості 330 тонн +/- 5% за ціною 4070,00 грн., в т.ч. ПДВ - 678,33грн., за одну тонну на умовах даного договору у строк до 14.11.2016 р. включно. Відповідно до п. 3.2 договору поставки від 09.11.2016 №09113Е базис поставки Товару - ЕХW (франко-елеватор): Луганська область, Кремінський район, смт. Красноріченське, вул. Шевченка, 36, - відповідно до Інкотермс 2010.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору поставки від 09.11.2016 №09113Е ТОВ «Зернотрейд Експрес» передано, а УАСП ТОВ «Каіс» прийнято на зерновому складі ТОВ «Красноріченське» () за адресою: Луганська область, Кремінський район, смт. Красноріченське, вул. Шевченка, 36, товар в загальній кількості 332,86 тонн, а саме кукурудзу 3 класу врожаю 2016 року вагою 195,764 т., що підтверджено видатковою накладною №46 від 10.11.2016, складською квитанцією на зерно № 1 від 10.11.2016 р., карткою аналізу зерна № 144 від 10.11.2016, виданою ВТЛ ТОВ «Красноріченське», актом приймання-передачі № 5 від 10.11.2016 р., підписаним ТОВ «Зернотрейд Експрес», УАСП ТОВ «КАІС» та зберігачем зерна ТОВ «Красноріченське».

Також матеріали справи свідчать, що ТОВ «Зернотрейд Експрес» на виконання умов договору поставки від 09.11.2016 №09113Е здійснено поставку кукурудзи 3 класу врожаю 2016 року вагою 137,096 т., що підтверджено видатковою накладною №47 від 14.11.2016, складською квитанцією на зерно № 9 від 14.11.2016 р., карткою аналізу зерна № 47 від 14.11.2016, актом приймання-передачі №2 від 14.11.2016 р., підписаним ТОВ «Зернотрейд Експрес», УАСП ТОВ «КАІС» та зберігачем зерна ТОВ «Красноріченське».

На підтвердження здійснення оплати за поставлений товар до суду надано платіжні доручення від 16.11.2016 р. № 746; від 17.11.2016 р. № 760; від 22.11.2016 р. № 829; від 23.11.2016 р. № 853; від 24.11.2016 р. № 875.

На виконання умов договору поставки від 09.11.2016 №09113Е ТОВ «Зернотрейд Експрес» складено та зареєстровано податкову накладну від 10.11.2016 р. №7, з урахуванням розрахунку коригування кількісних та вартісних показників від 20.12.2016 р. № 1 та від 21.12.2016 р. № 2.

Як вже зазначалось судом вище між УАСП ТОВ «КАІС» та ТОВ «Красноріченське» було укладено договір складського зберігання зернових та насіння соняшника від 19.07.2016 р. № 45, на підставі якого здійснювалось зберігання придбаного зерна і від контрагента ТОВ «Зернотрейд Експрес».

З наявних в матеріалах справи доказів та наданих представником відповідача пояснень судом встановлено, що в подальшому придбаний позивачем товар було реалізовано партіями, що підтверджується наступними первинними документами: контрактом від 15.11.2016 р. № К-0Р-12С/А, залізничною накладної з ідентифікатором відправки № 53078010 від 12.12.2016 р. (відповідними посвідченнями про якість зерна від 14.12.2016 р. № 473, № 474, № 475, листом від 15.12.2016 р. № 16/12/15, контрактом від 18.08.2016 р. № К-ОР-10С/А, залізною накладною з ідентифікатором відправки № 52678497 від 25.11.2016 р. (відповідним посвідченням про якість зерна від 27.11.2016 р. № 425, № 424, листом від 28.11.2016 р. № 16/11/28-4.

Судом встановлено, що позивачем відображено в бухгалтерському обліку операцій з поставки товару придбаного в ТОВ «Зернотрейд Експрес» відображено по дебету рахунку 281 «Товари» і Кредиту рахунку 631 «Розрахунок з постачальником». Оплата поставлених товарів відображена бухгалтерською проводкою по Дебету рахунку 631 «Розрахунок з постачальниками» і Кредиту рахунку 311 «Розрахунковий рахунок».

З огляду на вище зазначене, суд приходить до висновку про підтвердження реальності операцій позивача із контрагентами, у зв'язку з чим висновки контролюючого органу про не підтвердження реальності вказаних операцій є протиправними та такими, що не відповідають обставинам справи.

При цьому, суд зазначає, що зі змісту акту перевірки від 15.12.2017 р. № 24736/20-40-14-02-08/20023279 вбачається, що під час проведення перевірки встановлено донарахування податку на додану вартість по зазначеним взаємовідносинам актом від 07.06.2017 р. № 4344/20-40-14-11-11/20023279 «Про результати позапланової документальної виїзної перевірки УАСП ТОВ «КАІС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Літія груп» за серпень 2016 р., з ТОВ «Промарктрейд» за вересень-жовтень 2016 р.». Проте під час судового розгляду справи встановлено, що вказані податкові зобов'язання не є узгодженими, оскільки на підставі акта перевірки від 07.06.2017 р. № 4344/20-40-14-11-11/20023279 контролюючим органом було видано податкове повідомлення-рішення від 26.06.2017 р. № , яке позивачем оскаржено в судовому порядку в рамках розгляду справи №820/4022/17, в якій постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 р. адміністративний позов УАСП ТОВ «КАІС» до ГУ ДФС у Харківській області задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 26.06.2017 р. №. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 р. по справі № 820/4022/17 апеляційну скаргу повернено апелянту. Також акт перевірки від 15.12.2017 р. № 24736/20-40-14-02-08/20023279 містить посилання на те, що встановлено донарахування податку на додану вартість по зазначеним взаємовідносинам актом від 11.07.2017 р. № 7200/20-40-12-02-08/20023279 «Про результати планової документальної виїзної перевірки УАСП ТОВ «КАІС» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2017 р. Проте під час судового розгляду справи встановлено, що вказані податкові зобов'язання не є узгодженим, оскільки на підставі акта перевірки від 11.07.2017 р. № 7200/20-40-12-02-08/20023279 контролюючим органом видано податкове повідомлення-рішення від 28.07.2017 р. № , яке було оскаржено підприємством позивача в судовому порядку в рамках розгляду справи №820/4972/17, в якій постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 р. адміністративний позов УАСП ТОВ «КАІС» задоволено у повному обсязі, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 28.07.2017 р. № . В той же час, судовим розглядом встановлено, що судове рішення у справі №820/4972/17 на разі не надбало законної сили.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що доводи контролюючого органу стосовно узгодженості вказаних донарахувань не є такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Зі змісту акту перевірки від 15.12.2017 р. № 24736/20-40-14-02-08/20023279 також вбачається, що під час проведення перевірки від ОУ Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було отримано лист від 06.11.2017 р. по справі № 5986/8/20-30-21-20, до якого було додано протокол допиту гр. ОСОБА_3, який є директором ТОВ «Промарктрейд» та здійснював підписання всіх первинних документів від імені ТОВ «Промарктрейд» на адресу УАСП ТОВ «КАІС». Перевіряючими встановлено, що відповідно до зазначеного протоколу допиту, вказана особа після проведення перереєстрації підприємства на власне ім'я передала печатку та всі документи господарської діяльності іншій особі та самостійно не здійснювала укладення будь-яких договорів або підписання первинних документів.

Проте, суд зазначає, що матеріали справи містять наступні докази: заяву директора ТОВ «Промарктрейд» ОСОБА_3 від 28.11.2017 р. до СУ ГУ НП в Харківській області (вул. Весніна, 14, м. Харків) із повідомленням слідчого, що між ТОВ «Промарктрейд» та УАСП ТОВ «КАІС» були фінансово-господарські взаємовідносини щодо поставки зерна, які підтверджуються також первинними документами і договорами поставки, укладеними між сторонами, а також заявляє, що не надавав (зокрема у 2017 р.) будь-яких пояснень у встановленому порядку шляхом допиту в кримінальних провадженнях, зокрема щодо обставин здійснення ним комерційної діяльності на підприємстві ТОВ «Промарктрейд», укладання договорів і контрактів та постачання сільськогосподарської продукції. Також, матеріали справи містять заяву директора ТОВ «Промарктрейд» ОСОБА_3 від 27.11.2017 р. про можливе вчинення злочину через примус у наданні письмових пояснень шляхом застосування до нього насильства особами, що відбирали пояснення.

З урахуванням вищевказаного суд приходить до висновку, що вказані докази, наявні в матеріалах справи, спростовують доводи контролюючого органу.

Також суд зазначає, що матеріали справи не містять та судом в рамках офіційного з'ясування обставин у справи не встановлено обставин, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагента позивача, який би набрав законної сили. З огляду на вказане, суд не приймає до уваги посилання контролюючого органу на протокол допиту директора ОСОБА_3 в якості підстави для невизнання реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Промарктрейд».

Також суд зазначає, що контрагенти позивача ТОВ «Літія груп», ТОВ «Промарктрейд» та ТОВ «Зернотрейд Експрес» є суб'єктами господарювання, зареєстрованими у відповідності до норм діючого законодавства та станом на час здійснення господарських операцій є платниками податку на додану вартість, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягів з реєстру платників податку на додану вартість (т.1 а.с. 201-205; т.2 а.с. 106-108; т.3 а.с. 138-145).

В той же час, посилання контролюючого органу в акті перевірки та наданому до суду відзиві на використання отриманої від Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкової інформації щодо ТОВ «Літія груп» за звітний період декларування ПДВ з 01.05.2016 р. по 31.08.2016 р., відповідно до якої встановлено, що безпосередньо ТОВ «Літія груп» не могло здійснювати досліджувані операції, оскільки у підприємства відсутні достатні трудові ресурси (працює 1 особа) та основні фонди, наявна невідповідність придбаного та реалізованого товару, у зв'язку з чим неможливо встановити ланцюг постачання вищезазначених товарів та підтвердити фактичне здійснення операції, отриманої від ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області інформації щодо порушень, вчинених безпосередньо ТОВ «Промарктрейд», у зв'язку з чим вказане підприємство не могло здійснювати досліджувані операції, оскільки у ТОВ «Промарктрейд» відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, кількість працюючих недостатньо для здійснення господарської діяльності у задекларованих обсягах; відсутність інформації про транспортування товарів, відсутність інформації про власні або орендовані фонди, а також встановлення стосовно ТОВ «Зернотрейд Експрес» не можливості здійснювати досліджувані операції, оскільки у підприємства відсутні достатні трудові ресурси та основі фонди, а також наявне нібито придбання товарів від постачальників, що фактично не мали змогу здійснювати постачання вищезазначених товарів, не можуть вважатися судом належними з огляду на наступне.

Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції.

Суд вважає за необхідне вказати, що належними та допустимими в розумінні статті 124 Конституції України, положень Кодексу адміністративного судочинства України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених статтею 191 Кримінального кодексу України та статтею 212 Кримінального кодексу України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (оскільки наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до статей 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при укладанні і виконанні договору, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення вимог чинного законодавства.

Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Таким чином, оскільки усі первинні документи по взаємовідносинам позивача із контрагентами ТОВ «Літія груп», ТОВ «Промарктрейд», ТОВ «Зернотрейд Експрес» оформлені у відповідності до вимог ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", чим спростовано висновки перевіряючих під час проведення перевірки стосовно порушення позивачем положень податкового законодавства, то на разі наявні підстави для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 10.01.2018 року № та № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 19079765 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КАІС".

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Українсько-американського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "КАІС" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 10.01.2018 року № та № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 19079765 грн.

Стягнути на користь Українсько-американського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "КАІС" (61058, м. Харків, вул. Іванівська, 1 каб. 501, код ЄДРПОУ - 20023279) сплачену суму судового збору в розмірі 288188 (двісті вісімдесят вісім тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 37 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, код ЄДРПОУ - 39599198).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 15 березня 2018 року.

Суддя Мельников Р.В.