Справа № 750/318/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2018 року м. Чернігів Справа № 750/318/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Падій В.В.,
за участю секретаря Кондратенко О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Богданової І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії, виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які зазначені у довідці Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2017 № 69/1768, які виплачувались ОСОБА_1 , і з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з 16.11.2017, виходячи з 59 % грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які зазначені у довідці Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2017 № 69/1768, та виплатити заборгованість, що виникла внаслідок такого перерахунку.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він має право на перерахунок пенсії на підставі статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області неправомірно листом від 04.12.2017 № 3993/03/В-12 відмовлено йому у перерахунку пенсії, з тих підстав, що виплати додаткових видів грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових потреб) не є складовими грошового забезпечення, а тому не підлягають включенню до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого останньому обчислюється пенсія.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд у їх задоволенні відмовити з огляду на те, що у ГУ ПФУ в Чернігівській області відсутні правові підстави для включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія ОСОБА_1 , грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб, оскільки такі виплати додаткових видів грошового забезпечення не є складовими грошового забезпечення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та його представника, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09.11.2010 отримує пенсію за вислугу років, у відповідності до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», в розмірі 59% грошового забезпечення, яку виплачує ГУ ПФУ в Чернігівській області.
При цьому, під час обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 , до складу грошового забезпечення не було включено грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, оскільки вказані види виплат не були зазначені у довідці про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 12.11.2010 № 1316, виданій Військовою частиною НОМЕР_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою про включення вищевказаних видів виплат (грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань) до складу його грошового забезпечення та перерахунок розміру пенсії. До заяви позивачем була додана довідка Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2017 № 69/1768, в якій до складу грошового забезпечення позивача включено, зокрема, грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань (а.с.9,13).
Листом від 04.12.2017 № 3993/03/В-12 ГУ ПФУ в Чернігівській області відмолено ОСОБА_1 у здійсненні такого перерахунку, у зв`язку з тим, що чинним законодавством України, яке регулює спірне питання, не передбачено обчислення пенсії з розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення (а.с.10-12).
Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії, виходячи з 59 % грошового забезпечення, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, отриманих перед звільненням з військової служби, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Так, у відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).
В рішенні від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.
Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.
Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005 № 5-рп/2005, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010 № 23-рп/2010, від 11.10.2011 № 10-рп/2011).
Відповідно до частини 3 статті 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (далі - Постанова № 393) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
У свою чергу, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).
Так, військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (частина 2 статті 1-2 Закону № 2011-XII).
Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Водночас, Законом № 2011-XII також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частини 1 статті 10-1 Закону № 2011-XII).
Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329 (далі Інструкція № 260).
Так, розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги (пункт 30.3 розділу ХХХ Інструкції № 260).
Наведеним вище нормативним актом також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (пункти 33.1, 33.3 розділу ХХХІІІ Інструкції № 260).
Отже, вищевказані види допомог є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які, відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-XII, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.
З системного аналізу вищевказаних норм матеріального права вбачається, що грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 (справа № К/9901/1366/18 К/9901/1368/18 2а-5232/11/2670).
У відповідності до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У свою чергу, з довідки Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2017 № 69/1768, вбачається факт сплати позивачем страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (а.с.13).
Відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.
Згідно з частиною 1 статті 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожній фізичній або юридичній особі забезпечується право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У свою чергу, як встановлено судом, ОСОБА_1 мав обґрунтовані та розумні сподівання на перерахунок пенсії за вислугу років у правильному розмірі.
При цьому, ухиляючись від здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 59 % грошового забезпечення, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, відповідач невиправдано втручається у право позивача на мирне володіння належними йому грошовими коштами.
Такі дії свідчать про порушення ГУ ПФУ в Чернігівській області частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії, виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначених у довідці Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2017 № 69/1768 та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині.
Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 16.11.2017, виходячи з 59 % грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які зазначені у довідці Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2017 № 69/1768, та виплатити заборгованість, що виникла внаслідок такого перерахунку, суд зазначає наступне.
Так, у відповідності до статті 84 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» при виникненні права на підвищення пенсії перерахунок пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачем заяву про перерахунок пенсії, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, які зазначені у довідці Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2017 № 69/1768, було подано до ГУ ПФУ в Чернігівській області 16.11.2017, тому перерахунок та виплату позивачеві пенсії має бути проведено відповідачем з 01.12.2017.
Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 (справа № К/9901/1372/18).
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з 01.12.2017, виходячи з 59 % грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які зазначені у довідці Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2017 № 69/1768, та виплатити кошти, що виникнуть внаслідок такого перерахунку.
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Так, згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, то суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352,40 грн.
Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) -задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83а, м. Чернігів, 14005, ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) у здійсненні перерахунку пенсії, виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначених у довідці Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2017 № 69/1768.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83а, м. Чернігів, 14005, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) перерахунок пенсії, починаючи з 01.12.2017, виходячи з 59 % грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які зазначені у довідці Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2017 № 69/1768, та виплатити кошти, що виникнуть внаслідок такого перерахунку.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83а, м. Чернігів, 14005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України).
У відповідності до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (стаття 297 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому, у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Рішення суду у повному обсязі виготовлено 16.03.2018.

Суддя В.В. Падій