Справа № 539/2677/17
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. ПолтаваСправа № 539/2677/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Фрідманн Н.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Коваль Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лубенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про скасування висновку та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2017 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до Лубенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі - відповідач або Лубенське МВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області) про зобов'язання внести зміни до актового запису про розірвання шлюбу № 132 від 16.07.1986, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, змінивши прізвище громадянки після розірвання шлюбу з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1".

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.10.2017 відкрито провадження у даній справі.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15.12.2017) ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.12.2017 справу № 539/2677/17 передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду для розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2017 на підставі частин 1,2 статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України справу № 539/2677/17 прийнято до провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2017 на підставі частини 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України залишено позовну заяву без руху, надано строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали суду від 20.12.2017 позивачем надіслано уточнену позовну заяву, яка прийнята судом до розгляду, де просить:

- визнати протиправним висновок Лубенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 18.07.2017 про відмову у внесенні змін до актового запису про розірвання шлюбу № 132 від 16.07.1986;

- зобов'язати внести зміни до актового запису про розірвання шлюбу № 132 від 16.07.1986, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, змінивши прізвище громадянки після розірвання шлюбу з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1".

В обґрунтування позовних вимог позивач та її представник вказували, що внесення заявлених змін до вищезазначеного акту цивільного стану необхідно позивачу для подачі документів, що підтвержують її родове прізвище, до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії на пільгових умовах.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник вимоги позовної заяви підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти визнання протиправним висновку відповідача від 18.07.2017 про відмову у внесенні змін до актового запису про розірвання шлюбу № 132 від 16.07.1986, посилаючись на його правомірність.

У письмових запереченнях вказували, що після реєстрації розірвання шлюбу із ОСОБА_4, позивач, повернувши собі дошлюбне прізвище «ОСОБА_1», отримала свідоцтво про розірвання шлюбу на прізвище «ОСОБА_1», що підтверджується даними актового запису про розірвання шлюбу та книги видачі бланків свідоцтв про розірвання шлюбу. В подальшому, не змінивши паспорт на новий із прізвищем «ОСОБА_1», позивач одружилася з ОСОБА_5 як «ОСОБА_1». Тому в даному випадку втрата зв'язку із родовим прізвищем відбулася з вини позивача, а не через помилку відділу ДРАЦС.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

13.10.1984 у відділі РАЦС м. Лубни Полтавської області було зареєстровано шлюб між позивачем, яка мала дошлюбне прізвище ОСОБА_1, та ОСОБА_4, про що складено актовий запис цивільного стану № 349 (а.с. 53), повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 88-89). Після одруження позивач змінила прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Згідно відомостей заяви про видачу паспорта, наданої Управлінням державної міграційної служби України в Полтавській області на вимогу суду, позивач у зв'язку із зміною прізвища з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» була документована паспортом НОМЕР_2, виданого 03.01.1985 Лубенським МРВВС (а.с. 108).

Рішенням Лубенського районного суду Полтавської області від 04.04.1986 у справі № 2-83 вищевказаний шлюб було розірвано (а.с. 6). У резолютивній частині цього рішення судом не зазначено про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що був розірваний, оскільки це не вимагалося діючим на той час законодавством.

На той час, той з подружжя, що бажає щоб йому було присвоєно дошлюбне прізвище у випадку розірвання шлюбу за рішенням суду, мав право заявити про це в органах державної реєстрації актів цивільного стану при подачі заяви про реєстрацію розірвання шлюбу.

Згідно запису акту про розірвання шлюбу від 16.07.1986 № 132 прізвище позивача до розірвання шлюбу зазначено «ОСОБА_1», а після розірвання шлюбу - «ОСОБА_1» (а.с. 54), повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу (а.с. 49-50).

В подальшому згідно запису акту цивільного стану про шлюб від 23.08.1986 № 319 (а.с. 52) відділом ДРАЦС по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2, виданого 03.01.1985 Лубенським МРВВС) із ОСОБА_5, прізвище нареченої після реєстрації шлюбу - «ОСОБА_1» (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб - а.с. 51-52).

Згідно відомостей заяви про видачу паспорта, наданої Управлінням державної міграційної служби України в Полтавській області на вимогу суду, позивач у зв'язку із зміною прізвища з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» паспорт НОМЕР_2, виданий 03.01.1985 Лубенським МРВВС, був замінений на паспорт НОМЕР_3 (а.с. 107).

Далі позивач в позовній заяві пояснювала, що при подачі документів до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії на пільгових умовах у неї виникла необхідність отримати повторне свідоцтво про розірвання шлюбу з ОСОБА_4, яке вона втратила. Задля отримання дублікату вказаного свідоцтва позивач звернулася до Лубенського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, де було виявлено, що в актовому записі про розірвання шлюбу від 16.07.1986 № 132 її прізвище після розірвання шлюбу зазначено «ОСОБА_1» (тобто дошлюбне).

Позивач вказувала, що не бажала під час реєстрації розірвання шлюбу із ОСОБА_4 повертати дошлюбне прізвище, так як через місяць після реєстрації розірвання попереднього шлюбу в органах РАЦС вона вступила у шлюб із ОСОБА_5, змінивши прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», а тому пояснювала, що зміна документів (паспорта) для неї була недоцільною. Тож на думку позивача у даному випадку була допущена помилка органами РАЦС.

З питання внесення змін до актового запису про розірвання шлюбу від 16.07.1986 № 132, а саме про зміну прізвища після розірвання шлюбу з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої Лубенським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області надано їй висновок від 18.07.2017 про відмову у внесенні змін до вищевказаного актового запису у зв'язку із відсутністю підстав (а.с. 8-9).

Не погоджуючись із даною відмовою відповідача, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду із цим позовом, в обґрунтування якого вказувала, що внесення змін до означеного актового запису необхідно їй для подачі документів, що підтверджує її родове прізвище, до управління Пенсійного фонду України для призначення пенсії на пільгових умовах.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить із такого.

Порядок та підстави внесення змін до актових записів визначені Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (надалі - Правила).

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил (п. 1.7 Правил).

За змістом п. 2.13 вказаних Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, висновок районного, районного у містах, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України (п. 2.13.3), а також постанова адміністративного суду (п. 2.13.2).

Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку (п. 1.15), в інших окремих випадках, що не суперечать вимогам чинного законодавства (п. 2.15.10).

Згідно діючої на час розірвання шлюбу позивача із ОСОБА_4 статті 43 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР один з подружжя, що змінив своє прізвище при одруженні на інше, має право і після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем, або на його вимогу при реєстрації розірвання шлюбу органами запису актів громадянського стану йому присвоюється дошлюбне прізвище.

Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне.

Суд погоджується із доводами відповідача, що з актового запису про розірвання шлюбу від 16.07.1986 № 132, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області слідує, що заявницею було заявлено бажання повернути дошлюбне прізвище - «ОСОБА_1».

Позивач в ході судового розгляду не заперечувала, що нею дійсно було отримано на прізвище «ОСОБА_1» свідоцтво про розірвання шлюбу із ОСОБА_4, яке на сьогодні нею втрачено, про що поставила підпис в актовому записі від 16.07.1986 № 132 (а.с. 54, зворот). В той же час вона пояснювала, що не вважала за доцільне змінювати паспорт, бо протягом короткого часу після реєстрації розірвання вищевказаного шлюбу вдруге вийшла заміж за ОСОБА_5 і вже потім замінила паспорт із прізвищем «ОСОБА_1» одразу на прізвище після другого шлюбу - «ОСОБА_1».

Судом встановлено, що актовий запис про розірвання шлюбу від 16.07.1986 № 13 позивачем не оскаржувався з підстав незгоди із внесеними до нього відомостями у строки та порядку встановленому чинним на той час законодавством, а на даний момент позивач втратив таку можливість у зв'язку із витіком строків звернення до суду для такого оскарження.

За змістом пояснень ОСОБА_1 незгода із зазначенням в означеному актовому записі виникла в неї під час збирання документів для оформлення пільгової пенсії у 2017 році.

Згідно пункту 12 Положення про паспортну систему в СРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 28.08.1074 № 677 зміна прізвища було визначено однією з підстав для обміну паспорта.

Паспорт, який підлягав обміну, але не був обміняний в установленому вищевказаним Положенням порядку вважався недійсним.

Використання недійсного паспорта згідно зі ст. 197 Кодексу про адміністративні правопорушення, в редакції діючій на 1986 рік, передбачало накладення штрафу до трьох розмірів мінімальної заробітної плати.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позивач мала здійснити обмін паспортного документу у зв'язку із зміною прізвища «ОСОБА_1» на дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» перед тим як вступати до шлюбу з ОСОБА_5 Оскільки вона цього не зробила, то, на думку суду, саме така поведінка позивача призвела до розриву зв'язку із її родовим прізвищем.

Питання яким чином органами ДРАЦС було прийнято недійсний паспорт позивачки на прізвище «ОСОБА_1» під час реєстрації шлюбу останньої із ОСОБА_5 не є предметом розгляду в даному судовому провадженні.

Повертаючись до аналізу оскаржуваного висновку відповідача, суд зауважує, що позивач та її представник а ні у позовній заяві, а ні в ході судового розгляду не навели жодних обґрунтувань в чому саме полягає протиправність наданого на підставі правового аналізу поданих позивачем документів висновку.

Відповідно до п. 2.15.9 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актового запису складається, зокрема, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Як слідує із встановлених судом вище обставин, в спірному випадку не мало місце допущення органами РАЦС помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості) в актовому записі від 16.07.1986 № 132.

За таких обставин, суд погоджується із доводами відповідача про те, що у останнього були відсутні правові підстави вносити зміни в означений актовий запис, а відтак оскаржуваний висновок є правомірним.

Єдине на що посилалася ОСОБА_1 в обґрунтування протиправності означеного висновку - це перешкода для подання нею документів до органів Пенсійного фонду України для призначення пільгової пенсії.

В той же час судом не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між внесенням змін до актового запису цивільного стану від 16.07.1986 № 132 та призначенням позивачу пільгової пенсії.

Жодного документального підтвердження в обґрунтування своїх порушених прав, як то відмова органу РАЦС видати дублікат свідоцтва про одруження позивача із ОСОБА_4 або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану без внесення змін до вищевказаного актового запису позивачем не надано, як не надано і відмови органів Пенсійного фонду України про прийняття пакету документів від позивача для вирішення питання про призначення їй пільгової пенсії з підстав не надання якогось документу із вищеперелічених.

Тож судом не встановлено порушеного права позивача оскаржуваним висновком відповідача, яке б потребувало судового захисту.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Лубенського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (вул. Гагаріна, 20, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ) про визнання висновку протиправним та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 14 березня 2018 року.

Суддя Л.О. Єресько