Справа № 826/5120/16
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2018 року №826/5120/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаТериторіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві щодо здійснення нарахування та виплати заробітної плати секретарю судового засідання Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 у період з 20 листопада 2014 року по 28 березня 2015 року не повному розмірі, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд»;

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у м. Києві здійснити перерахунок заробітної плати секретаря судового засідання Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 у період з 20 листопада 2014 року по 28 березня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд»;

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у м. Києві нарахувати та виплатити секретарю судового засідання Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 у період з 20 листопада 2014 року по 28 березня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2017 адміністративну справу №826/5120/16 прийнято до провадження суддею Скочок Т.О. та призначено до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у спірний період позивач працювала у Голосіївському районному суді міста Києва на посаді секретаря судового засідання, яка відноситься до 6 категорії посад державних службовців. Проте, всупереч ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (в редакції Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII) та ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») за період з 20.11.2014 по 28.03.2015 та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата у належному розмірі, встановленому вказаними законодавчими актами.

У призначене судове засідання з'явився представник відповідача, який заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у м. Києві нараховано та виплачено позивачу заробітну плату у межах затвердженого фонду оплати праці, у відповідності до Законів України «Про державну службу» та «Про судоустрій та статус суддів», а також Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 №268. На підставі викладеного, представником відповідача зазначено, що управління, здійснюючи нарахування та виплату заробітної плати позивачу, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченні чинним станом на момент виникнення спірних правовідносин законодавством, а тому не порушило прав та законних інтересів позивача.

Позивач та третя особа не з'явились, явку своїх представників не забезпечили. При цьому, у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за її відсутності, що також додатково зазначено у заяві від 20.07.2016. Аналогічне клопотання також заявлено представником третьої особи у поданих ним поясненнях з приводу заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, судом ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка діяла станом на момент вчинення відповідної процесуальної дії.

При цьому, від представника третьої особи через канцелярію суду надійшли письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, в яких зазначено, що Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві не є учасником спірних правовідносин і відповідно до своїх функціональних обов'язків, не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги або заперечення проти вимог та інших обставин, що мають значення для правильного рішення справи. Крім того, представником третьої особи наголошено, що у своїй позовній заяві позивач не зазначає, а матеріали справи не містять інформацію щодо порушення з боку третьої особи прав та законних інтересів позивача.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2014 №135-ОС діловода Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 з 20.11.2014 переведено на посаду секретаря судового засідання Голосіївського районного суду міста Києва та присвоєно останній з 20.11.2014 13 ранг державного службовця в межах шостої категорії посад.

Надалі, наказом Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2015 №87-ОС секретаря судового засідання ОСОБА_1 звільнено із займаної посади 21.09.2015 за переведенням для подальшої роботи в апараті Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою від 24.03.2016 №200, виданої ОСОБА_1 на підтвердження того, що остання дійсно працювала у Голосіївському районному суді м. Києва на посаді секретаря судових засідань та її заробіток у період з листопада 2014 року по вересень 2015 року складав (заробіток): 4469,04 грн. за листопад 2014 року, 9271,57 за грудень 2014 року, 1832,64 грн. за січень 2015 року, 2422,73 грн. за лютий 2015 року та 4151,89 грн. за березень 2015 року, 1143,39 грн. за квітень 2015 року, 3193,99 грн. за травень 2015 року, 8359,78 грн. за червень 2015 року, 981,67 грн. за липень 2015 року, 2436,04 грн. за серпень 20154 року, 1056,03 грн. за вересень 2015 року.

Разом з тим, вважаючи, що за період з 20.11.2014 по 08.09.2015 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата у належному розмірі, позивач звернулась з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Правовідносини щодо охоплення державою діяльності з приводу створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, визначення загальних засад діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті регулюються Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (надалі - Закон № 3723-XII), який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону №3723-XII у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Водночас, Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (надалі - Закон №2453-VI) у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, визначені правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначено систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлено систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ст. 33 Закону №3723-XII, оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Приписами ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у 2014 році, яка становить 1218 грн., а з 01.01.2015 - 1218,00 грн. у місячному розмірі.

Разом з тим, 26.10.2014 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (надалі - Закон №1697-VII), яким внесено зміни до ст. 144 Закону №2453-VI, а саме: розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII (надалі - Закон №192-VIII), який набрав чинності 28.03.2015, затверджено нову редакцію Закону №2453-VI, відповідно до якої матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються ст. 147 Закону №2453-VI.

При цьому, згідно з пп. 2 п. 13 Перехідних положень Закону №192-VIII, Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом має привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями ч.ч. 7, 8 ст. 33 Закону №3723-XII у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин, згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також у ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР (надалі - Закон №108/95-ВР) у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних відносин, яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (ст. 13 Закону №108/95-ВР).

За правилами ст. 142 Закону №2453-VІ (у редакції до 28.03.2015), фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (ст. 143 Закону №2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у ст.ст.145, 146 Закону №2453-VІ у редакції з 28.03.2015.

З 01.01.2015 п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення, зокрема, ч. 1 ст. 144 Закону №2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13.03.2015 установлено, що норми і положення Закону №2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 09.09.2015. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абз. 2 пп. 1 п. 13 розділу XIII Закону №1697-VII та пп. 2 п. 13 Перехідних положень Закону №192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

У Рішенні від 26.12.2011 № 0-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 4 розділу VII Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Конституційний Суд України зазначив, що «передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави».

Враховуючи викладене, оскільки з 26.10.2014 по 09.09.2015 Кабінетом Міністрів України зміни до Постанови №268 щодо умов оплати праці, зокрема, розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону №2453-VІ та ч. 1 ст. 147 цього ж Закону у редакції з 28.03.2015 не передбачено, відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Натомість, Кабінет Міністрів України Постановою від 02.09.2015 №644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» вніс зміни до додатку 47 до Постанови №268, виклавши у новій редакції схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, з приміткою про те, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50 - відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

У Державному бюджеті України були відсутні кошти на фінансування посадових окладів у розмірах без 50-відсотковго зменшення; правові акти, видані на виконання Державного бюджету (кошториси, щомісячні розписи видатків тощо) не передбачали фінансового механізму реалізації згаданого права.

У свою чергу, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у м. Києві не наділене правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу позивачу та виплату заробітної плати у відповідному розмірі, у спірний період посадові оклади працівників апаратів місцевих судів Кабінетом Міністрів України були змінені та застосовувались з урахуванням 50-відсоткового зменшення.

Враховуючи викладене, суд вказує про правомірність дій відповідача щодо виплати позивачу заробітної плати в межах видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №804/1675/16 (К/9901/5626/17) (ЄДРСР №72288162).

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до Територіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві (, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок