Справа № 825/2585/14
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2014 року м. Чернігів Справа № 825/2585/14

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

при секретарі Тимщенко М.В.,

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Чернігівській області до Чернігівської гідрогеолого-меліоративної експедиції про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція в Чернігівській області звернулась до суду з адміністративним позовом про зобовязання Чернігівської гідрогеолого-меліоративної експедиції виконати п. 2 в частині вжиття заходів щодо відшкодування до бюджету з працівників установи коштів у сумі 4913,09 грн та провести перерахунок, відповідні взаємозвірки щодо страхових внесків у розмірі 1783,44 грн, п. 6 повністю вимог про усунення порушень законодавства Держфінінспекції в Чернігівській області від 13.02.2014 № 25-07-18-14/1231.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до п. 1.3.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Чернігівській області на IV квартал 2013 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Чернігівської гідрогеолого-меліоративної експедиції (далі - Чернігівська ГГМЕ або установа) за період з 01.07.2010 по 01.10.2013.

В ході ревізії було встановлено ряд порушень фінансово-господарської діяльності з боку Чернігівської ГГМЕ.

У звязку з тим, що під час проведення контрольного заходу виявлені порушення законодавства не усунуті, згідно з п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939), були направлені вимоги по усуненню виявлених порушень від 13.02.2014 № 25-07-18-14/1231 із встановленням терміну зворотного інформування - 07.04.2014.

Листами від 14.03.2014 № 01-05/95; від 04.04.2014 № 01-05/126; від 28.05.2014 № 01-05/186 Чернігівська ГГМЕ повідомила про часткове виконання вимоги, однак залишається не усуненими в повному обсязі порушення законодавства, виявлені під час проведення ревізії.

Вимоги Чернігівської ГГМЕ від 13.02.2014 № 25-07-18-14/1231 оскаржені у судовому порядку, однак рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 у справі № 825/1143/14 підтверджена законність вимог, отже, відповідно до ч.2 ст.15 Закону № 2939 законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Вибірковою ревізією дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті працівникам допомог, премій, інших заохочувальних та компенсаційних виплат за серпень-жовтень 2011, жовтень-грудень 2012 року встановлено, що в порушення ст. 151 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 332 протягом строку дії дисциплінарного стягнення деяким працівникам Чернігівської ГГМЕ було нараховано та виплачено премію на загальну суму 7324,29 грн, в тому числі: в жовтні 2011 року водію ОСОБА_3 - 460,57 грн, в грудні 2012 на загальну суму 4913,09 грн (начальнику ОСОБА_4 - 815,0 грн, заступнику начальника ОСОБА_5 - 1244,98 грн, головному бухгалтеру ОСОБА_6 - 1455,28 грн, завідувачу майстерні ОСОБА_7 - 1397,83 грн) та відповідно зайво перераховано внесків до державних цільових фондів та єдиного соціального внеску в сумі 1950,63 грн (в т.ч. в жовтні 2011 - 167,18 грн, в грудні 2012 року - 1783,45 гривень).

В наказах про накладення дисциплінарного стягнення № 83 від 12.12.2012 та № 285-а від 17.12.2012 не вказано конкретний місяць, за який працівників Чернігівської ГГМЕ позбавляють премії. Однак, у грудні 2012 року працівникам, до яких вже було застосоване дисциплінарне стягнення, нараховано та виплачено премію (накази від 24.12.2012 № 83/2 та 21.12.2012 № 125/1-0 відповідно).

Таким чином, ОСОБА_5, ОСОБА_6 CO., ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у період дії дисциплінарного стягнення незаконно виплачено премію.

На виконання п. 2 вимоги не вжито заходів щодо відшкодування до бюджету з працівників Чернігівської ГГМЕ коштів в сумі 4913,09 грн та не проведено перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сплачених сум до державних цільових фондів та єдиного соціального внеску по незаконно виплаченій заробітній платі у сумі 1783,44 грн.

Суцільною ревізією дотримання законодавства при визначенні розміру орендних ставок встановлено, що по договору оренди від 08.10.2012 № 191-12, на надання в оренду ОСОБА_8 нежитлового приміщення на 2- му поверсі службово-побутових приміщень механічної майстерні площею 84,6 кв (для розміщення лазні) розмір орендної плати було визначено відповідно до ОСОБА_7 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (далі - ОСОБА_7), як для розміщення субєктів, що здійснюють побутове обслуговування населення - 5 відсотків.

Відповідно до п. 4 додатку 2 до ОСОБА_7 розмір орендної ставки за використання нерухомого державного майна за цільовим призначенням «розміщення салонів краси, саун, турецьких лазень, соляріїв, кабінетів масажу, тренажерних залів» становить 30 відсотків.

Тобто, при укладанні договору оренди від 08.10.2012 №191-12 на надання в оренду ОСОБА_9 нежитлового приміщення (для розміщення лазні) було застосовано орендну ставку в розмірі 5 % замість 30%.

Пунктом 3.6 договору оренди від 08.10.2012 №191-12 визначено, що 50% орендної плати спрямовується до державного бюджету, 50 % - установі.

Таким чином, за період з 08.10.2012 по 30.09.2013 від надання в оренду нежитлового приміщення недоотримано плати на загальну суму 66001,0 грн, в тому числі: Чернігівською ГГМЕ - 33000,50 грн та державним бюджетом 33000,50 грн.

При не проведенні роботи по стягненню з ФОП ОСОБА_9 залишається не відшкодовано кошти в сумі 33000,50 грн, як недоотримані Чернігівською ГГМЕ, отже, п. 6 вимоги залишається не виконаним повністю.

Представник позивача позов підтримала, просила задовольнити його посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

При вирішенні даного спору суд зазначає, що правові засади діяльності органів державної фінансової інспекції визначені Законом України від 26.01.1993 № 2939 «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (далі - Закон).

Так, в силу ч. 1 ст. 2 Закону головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Таким чином, органи державної фінансової інспекції мають право здійснювати державний фінансовий контроль у підконтрольних установах, до яких відносяться суб'єкти господарювання державного сектору економіки, а також підприємства і організації, які отримували кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовували державне чи комунальне майно.

Судом встановлено, що у відповідності до п. 1.3.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Чернігівській області на IV квартал 2013 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Чернігівської гідрогеолого-меліоративної експедиції за період з 01.07.2010 по 01.10.2013.

В ході ревізії було встановлено ряд порушень фінансово-господарської діяльності з боку Чернігівської ГГМЕ.

У звязку з тим, що під час проведення контрольного заходу виявлені порушення законодавства не усунуті, згідно з п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939), були направлені вимоги по усуненню виявлених порушень від 13.02.2014 № 25-07-18-14/1231 із встановленням терміну зворотного інформування - 07.04.2014 (а. с. 7-10).

Пунктом 7 ст. 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» передбачено право органів державної контрольно-ревізійної служби пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Листами від 14.03.2014 № 01-05/95; від 04.04.2014 № 01-05/126; від 28.05.2014 № 01-05/186 Чернігівська ГГМЕ повідомила про часткове виконання вимоги, однак залишається не усуненими в повному обсязі порушення законодавства, виявлені під час проведення ревізії.

Однак станом на день розгляду справи вимоги про усунення виявлених порушень та недоліків від 13.02.2014 № 25-07-18-14/1231 не виконані, а саме:

- п. 2 в частині вжиття заходів щодо відшкодування до бюджету з працівників установи коштів у сумі 4913,09 грн та провести перерахунок, відповідні взаємозвірки щодо страхових внесків у розмірі 1783,44 грн;

- п. 6 повністю, а саме: звернутись до Регіонального відділення фонду Державного майна України по Чернігівській області щодо зміни розміру орендної плати по договору оренди від 08.10.2012 № 191-12, відобразити дебіторську заборгованість зо ФОП ОСОБА_8 та вжити задохи щодо відшкодування недоотриманої орендної плати в сумі 33000,50 грн.

Крім того, вимоги Чернігівської ГГМЕ від 13.02.2014 № 25-07-18-14/1231 оскаржена в судовому порядку, однак рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 у справі № 825/1143/14 (а. с. 92-94) підтверджена законність вимоги, отже, відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2939 законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні представником відповідача не заперечувалось, що оскаржувані пункти вимоги є не виконаними на час розгляду справи.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність та обґрунтованість пунктів вимог про усунення виявлених порушень та недоліків від 13.02.2014 № 25-07-18-14/1231.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державної фінансової інспекції в Чернігівській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ніжинський дослідно-механічний завод», - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Ніжинської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області від 16.04.2014 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ніжинський дослідно-механічний завод» судові витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а у разі проголошення її вступної та резолютивної частин, або прийняття її у письмовому провадженні протягом десяти днів з дня отримання її копії. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан