Справа № 2а-3983/10
Суддя: Музичук Н.Ю.
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рівненський міський суд Рівненської області
___________________________________________________________________________________
Справа№2А-3983/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Музичук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне в порядку письмового провадження справу адміністративного судочинства за позовом Григор»євої ОСОБА_1 до інспектора ДПС Рівненської роти ДПС ОДДЗ УДАІ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_2 про скасування постанови та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29 Вересня 2010 року позивач звернулася з позовом до інспектора ДПС Рівненської роти ДПС ОДДЗ УДАІ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ВК №203512 від 20 вересня 2010 року за відсутністю події та складу правопорушення та закриття провадження в справі.

Відповідач, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку, надав письмові заперечення на позовну заяву, згідно яких позовні вимоги вважає безпідставними, оспорену постанову законною, просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю та розглянути справу без участі представника.

В судове засідання представник відповідача не з»явився.

Позивач надала суду заяву, в якій просить розглянути праву в її відсутності в порядку письмового провадження.

Справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно положень ст.ст.122, 128 ч.6 КАС України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Постановою серії ВК №203512 від 20 вересня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення було притягнуто до відповідальності позивача ОСОБА_3»єву ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн.

Згідно вищевказаної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВК1 № 027218 від 20 вересня 2010 року, Григор»єва ОСОБА_1 в цей день о 10.40 год на 132 км. автодороги Устилуг-Луцьк- Рівне, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконала вимоги дорожнього знаку 3.25 д.1 «Обгін заборонено», здійснила обгін в зоні дії даного знаку, чим порушила вимоги знаку 3.25 д.1 ПДР, та вчинила правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КпАП України.

З наданих позивачем пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що Григор»єва ОСОБА_1 не визнала правопорушення в її діях, вказуючи, що здійснила обгін автомобіля, який рухався зі швидкістю до 30 км/год. В позовній заяві правопорушення в її діях вважає не доведеним, вказує на те, що рухаючись на час зупинки співробітником ДАІ автодорогою в напрямку із Луцька зі швидкістю 60 км/год за тихохідним вантажним автомобілем із сільськогосподарською продукцією, за допомогою вимірювальних пристроїв в своєму технічно справному" автомобілі переконалася, що вказаний транспортний засіб рухався зі швидкістю менше 30 км/год. Враховуючи це, вона, відповідно положень п. 14.2 ПДР України, переконалась, що смуга зустрічного руху, на яку має виїхати є вільною від транспортних засобів, здійснила обгін. Таким чином, обгін здійснила без порушення вимог ПДР, оскільки автомобіль, який вона обганяла рухався зі швидкістю до 30 км. за годину. При складанні протоколу вона надала такі пояснення інспектору, проте інспектор не прийняв до уваги її доводи. Факт ніби то порушення нею вимог ПДР не підтверджується жодними доказами, які були б в матеріалах справи окрім записів інспектора в протоколі.

Згідно розділу 33 ПДР України «Дорожні знаки», підрозділу 3 «заборонні знаки», знак 3.25 «Обгін заборонено» визначає, що забороняється обгін усіх транспортних засобів /крім поодиноких /одиночних/, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/годину/.

Відповідно до положень ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Встановлено, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності не визнала подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність. Доказів правопорушення в діях порушника, які б спростували доводи порушника, протоколом про адміністративне правопорушення не наведено, відсутні письмові докази, докази відео чи фото фіксування технічними засобами. Також не відібрано пояснення від свідків та очевидців події адміністративного правопорушення, щодо події та вини особи в вчиненні правопорушення, які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення.

Посилання в запереченнях на положення ПДР у відсутність належних допустимих доказів події та складу правопорушення суд не вважає достатніми для підтвердження правопорушення в діях позивача. Таким чином, достовірних доказів, які б підтверджували правопорушення в діях позивача не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та не надано до заперечення відповідача.

Крім того, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення (постанови) з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства. Достатніх належних допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав. Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 247,251,258, 280 КпАП України, керуючись ст. ст. 17-19, 70, 71, 122, 143, 159-163,167,171-2,185,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Григор»євої ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову інспектора ДПС Рівненської роти ДПС ОДДЗ УДАІ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_2 серії ВК №203512 від 20 вересня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 122ч.1 КУпАП про накладення на Григор»єву ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. скасувати. Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова місцевого загального суду як адміністративного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після

закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної

скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у

відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного

провадження.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук