Справа № 805/1878/17-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року справа №805/1878/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Токаревої А.Г., представника відповідача - Помалюк І.В., діючої за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2017 року у справі № 805/1878/17-а головуючий І інстанції Давиденко Т.В.), складену в повному обсязі 07 серпня 2017 року в м. Слов'янськ Донецької області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» до Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегапром» звернулось до суду з позовом до Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 вересня 2016 року № та № (а.с. 3-16 т. 1).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2017 року у справі адміністративний позов задоволено. Податкове повідомлення - рішення Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 21 вересня 2016 року № про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Мегапром" суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5 305 116 грн. та 2 652 558 грн. за штрафними санкціями визнано протиправним та скасовано. Податкове повідомлення - рішення Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області 21 вересня 2016 року № про зменшення від'ємного значення Товариству з обмеженою відповідальністю "Мегапром", що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 1 958 647 грн. визнано протиправним та скасовано (а.с. 218-224 т. 3).

Не погодившись із судовим рішенням, Покровська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2017 року у справі № 805/1878/17-а та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянтом зазначено, що Товариством порушено вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи оформлені не у відповідності до вимог чинного законодавства, що не дає можливості відображати їх в бухгалтерському обліку.

Апелянтом зазначено, що під час перевірки податковим органом встановлений факт порушення підприємством вимог чинного законодавства, як зазначено в акті про результати перевірки, факт здійснення фінансово - господарської діяльності ТОВ "Сінтекс трейд", ПП "А-Клас", ТОВ "Колесико", ТОВ "Компанія "Профіт інвест", ТОВ "Глобалхолдинг", ТОВ "Траф Альянс", ТОВ "Докабілд", ТОВ Арсенал - Дон", ТОВ "Ресурс Інвест-Груп", ТОВ "Марстрой" поза межами правового поля, оскільки фінансово - господарські взаємовідносини та правочини, укладені з зазначеними суб'єктами господарювання не спричинили реального настання юридичних наслідків та економічних вигод.

Апелянтом зазначено, що під час проведення перевірки позивачем не надано первинні документи бухгалтерського обліку, у повному обсягу товарно-транспортні накладні, паспорта або сертифікати якості, відомості про транспортування товару та вантажні роботи на підтвердження господарських операцій з своїми контрагентами, тощо.

При цьому, відповідачем зазначено, що документи мають силу первинних лише у разі фактичного здійснення господарських операцій, при цьому, у випадку якщо господарська операція фактично не відбулася (про що свідчать численні порушення при складанні первинних документів або їх відсутність), то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом не відповідають дійсності та свідчать про відсутність у сторін фактів реального здійснення господарської операції (а.с. 263-266 т.3).

Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила суд її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

12 та 14 березня 2018 року до канцелярії суду від представника товариства надійшов відзив на апеляційну скаргу разом із клопотанням про проведення розгляду справи за відсутності представника товариства.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегапром" зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (), місцезнаходження юридичної особи: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Щорса, буд. 10, кв. 67, перебуває на обліку як платник податків у Покровської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (а.с. 224-227 т.1).

Красноармійською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області здійснена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Мегапром" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при відображенні даних декларацій з податку на додану вартість, а саме формування податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ "Сінтекс трейд", ПП "А-Клас", ТОВ "Колесико", ТОВ "Компанія "Профіт інвест" , ТОВ "Глобалхолдинг", ТОВ "Траф Альянс", ТОВ "Докабілд", ТОВ "Арсенал-Дон", ТОВ "Ресурс Інвест-Груп", ТОВ "Марстрой" за лютий 2015 року - квітень 2015 року, червень 2015 року - серпень 2015 року, за результатами якої складений акт від 25 липня 2016 року № 498/05-16-12-01/31023892 (а.с. 28-156 т.1).

Під час перевірки податковим органом встановлені порушення ТОВ "Мегапром" вимог чинного законодавства, а саме:

- пп.14.1.36 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.203 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті безпідставного включення до складу податкового кредиту з ПДВ суми ПДВ за документами із назвою "податкова накладна" від контрагентів - постачальників ТОВ "Сінтекс трейд", ПП "А-Клас", ТОВ "Колесико", ТОВ "Компанія "Профіт інвест" , ТОВ "Глобалхолдинг", ТОВ "Траф Альянс", ТОВ "Докабілд", ТОВ "Арсенал-Дон", ТОВ "Ресурс Інвест-Груп", ТОВ "Марстрой" за правочинами, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені:

1) завищенням від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту поточного (звітного) податкового періоду у сумі 1 958 647 грн., в тому числі по періодам:

за квітень 2015 - 1 941 167 грн.;

за серпень 2015-17 480 грн.

2) заниженням суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 5 305 116 грн., в тому числі по періодах:

лютий 2015 - 128 947 грн.;

березень 2015 - 62 750 грн.;

червень 2015 - 5 089 819 грн.;

липень 2015 - 16 120 грн.;

серпень 2015 - 7 480 грн.

На підставі акту перевірки Красноармійська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області прийняла податкові повідомлення - рішення:

- від 21 вересня 2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5 305 116 грн. та 2 652 558 грн. за штрафними санкціями (а.с. 177-178 т.1);

- від 21 вересня 2016 року № про зменшення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 1 958 647 грн. (а.с. 179-180 т. 1).

Позивачем, для захисту своїх прав, використано право на позасудове врегулювання спірних правовідносин шляхом надання заперечень на вищевказані податкові повідомлення рішення до Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с. 181-190 т.1), за результатами якого податковим органом залишені без змін спірні податкові повідомлення-рішення (а.с. 191-207 т.1).

Крім того, Товариством подана скарга до Державної фіскальної служби України на податкові повідомлення-рішення та рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про результати розгляду первинної скарги (а.с. 208-216 т.1), яка залишена без задоволення рішенням вищестоящого податкового органу (а.с. 218-223 т. 1).

Спірним питанням у справі є правомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено право позивача та правильність формування ним податкового кредиту за спірний період та спростовано посилання відповідача на відсутність реальності господарських операції з контрагентом.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України (в редакції на час спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами

Відповідно до положень п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Дата збільшення податкових зобов'язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому,право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

В п. 201.1 ст. 201 ПК України (діючого на час виникнення спірних правовідносин), платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно п. 201.8 статті 201 ПК України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Щодо доводів апелянта щодо нереальності господарських операцій,суд апеляційної інстанції не погоджується з ними та вважає доведеним позивачем факт проведення господарських операцій в межах господарської діяльності, виходячи з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 29 травня 2015 року між ТОВ "Мегапром" та ТОВ "Марстрой" укладений договір № 34, за умовами якого покупець приймає та оплачує, а продавець постачає товар (а.с. 5-6 т.2).

Відповідно до додатків до договору (заказів) від 29 травня 2015 року та 03 липня 2015 року позивачем придбано низку товарів у контрагента (а.с. 7-9 т.2).

На підтвердження виконання договору, позивачем надано податкову накладну від 08 липня 2015 року №1 на загальну суму 49 680,00 грн. у т.ч. ПДВ 8 280,00 грн. (а.с. 10 т.2); рахунок-фактуру від 12 червня 2015 року №СФ-0000003 (а.с. 11 т. 2); платіжне дорученням від 08 липня 2015 року №1807 (а.с. 12 т. 2); видаткову накладну від 05 жовтня 2015 року №РН-00023/1 (а.с. 14 т. 2); видаткову накладну від 08 жовтня 2015 року №РН-0000026 (а.с. 15 т.2); видаткову накладну від 12 червня 2015 року №РН-1 (а.с. 16 т. 2); податкову накладну від 09 липня 2015 року №2 на загальну суму 47 040,00 грн. у т.ч. ПДВ 7 840,00 грн. (а.с. 17 т. 1); рахунок-фактуру від 12 червня 2015 року №СФ-0000005 (а.с. 18 т. 2); платіжні доручення від 08 та 09 липня 2015 року №1808 та №1859 (а.с. 19-20 т.2); видаткові накладні від 12 червня 2015 року №РН-2, від 22 жовтня 2015 року №РН-0000031 та від 27 жовтня 2015 року №РН-0000034 (а.с. 21-23 т. 2); податкову накладну від 15 липня 2015 року №3 на загальну суму 149 760,00 грн., у т.ч. ПДВ 24 960,00 грн. (а.с. 35 т.2); платіжне доручення від 15 липня 2015 року №1957 (а.с. 27 т. 2); рахунок-фактуру від 03 липня 2015 року №СФ-0000009 (а.с. 28 т.2); видаткові накладні від 30 липня 2015 року №РН-3 (а.с. 29 т.2) та від 13 серпня 2015 року №РН-0000004 (а.с. 30 т. 2).

Податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними витягами (а.с. 24, 26 т. 2)

Крім того, 25 травня 2015 року між ТОВ "Мегапром" та ТОВ "Арсенал-Дон" укладений договір, за умовами якого покупець приймає та оплачує, а продавець постачає товар за відповідними специфікаціями (а.с. 31 - 33, 34 т. 2).

Виконання умов договору підтверджене:

- платіжним дорученням від 03 червня 2015 року №1285 (а.с. 35 т. 2);

- податковою накладною від 03 червня 2015 року №26 (а.с. 36 т. 2);

Податкова накладна зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією (а.с. 37 т. 2).

29 травня 2015 року між ТОВ "Мегапром" та ТОВ "Арсенал-Дон" укладений договір, за умовами якого покупець приймає та оплачує, а продавець постачає товар за відповідними специфікаціями (а.с. 39 - 40, 41 т.2).

Виконання умов договору підтверджене:

- платіжним дорученням від 04 червня 2015 року №1314;

- податковою накладною від 04 червня 2015 року №27 (а.с. 41 - 43 т.2).

Податкова накладна зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією (а.с. 44 т. 2).

26 березня 2015 року між ТОВ "Мегапром" та ТОВ "Компанія "Профіт інвест" укладений договір № 26/03, за умовами якого покупець приймає та оплачує, а продавець постачає товар за відповідними специфікаціями (а.с. 45-47 т. 2).

Виконання умов договору підтверджене: платіжним дорученням від 26 березня 2015 року №464; платіжним дорученням від 27 березня 2015 року №488; видатковою накладною від 27 березня 2015 року №2; довіреністю від 27 березня 2015 року №917524; товарно-транспортною накладною від 27 березня 2015 року №12; податковими накладними від 26 березня 2015 року №2, від 27 березня 2015 року №3 (а.с. 49-56 т. 2).

Податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією (а.с. 55а, 56а т. 2).

20 березня 2015 року між ТОВ "Мегапром" та ТОВ "Ресурс Інвест-Груп" укладений договір № 7, за умовами якого покупець приймає та оплачує, а продавець постачає товар за відповідними специфікаціями (а.с. 57-59 т. 2).

Специфікацією № 1 та №3 позивачем придбано товар на загальну суму 183 239,40 грн. , у т.ч. ПДВ 30 539,90 грн. (а.с. 60, 61 т. 2).

Виконання умов договору підтверджене рахунком на оплату від 24 червня 2015 року №99 (а.с. 62 т.2); платіжними дорученнями від 25 червня 2015 року №1594 та від 30 липня 2015 року № 2237 (а.с. 63, 65 т.2); видатковою накладною від 29 червня 2015 року №59 (а.с. 64 т.2);податковими накладними від 25 липня 2015 року №10, від 29 червня 2015 року №12 (а.с. 66,67), які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанціями (а.с. 66а, 67а т.2).

03 березня 2014 року між ТОВ "Сінтекс Трейд" та ТОВ "Мегапром" укладений договір № 148, за умовами якого покупець приймає та оплачує, а продавець постачає товар (а.с. 68 т.2), за відповідними заказами та додатковими угодами (а.с. 69-71 т.2).

Виконання умов договору підтверджується наступними первинними документами: видатковою накладною від 06 лютого 2015 року №19114; довіреністю від 06 лютого 2015 року №917509; рахунком на оплату від 06 лютого 2015 року №172; видатковою накладною від 09 лютого 2015 року №28314; довіреністю від 09 лютого 2015 року № 917510; рахунком на оплату від 09 лютого 2015 року №173; видатковою накладною від 16 лютого 2015 року №40214; довіреністю від 16 лютого 2015 року №917512; рахунком на оплату від 16 лютого 2015 року №175; видатковою накладною від 18 лютого 2015 року №45114; довіреністю від 18 лютого 2015 року №917514; рахунком на оплату від 18 лютого 2015 року №179;платіжним дорученням від 25 березня 2015 року №461; податковими накладними від 06 лютого 2015 року №191, від 09 лютого 2015 року №283, від 16 лютого 2015 року, від 18 лютого 2015 року №402, від 18 лютого 2015 року №451 (а.с. 72-89 т. 2).

Податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідним витягом (а.с. 90 т. 2)

16 лютого 2015 року між ТОВ "Колесико" та ТОВ "Мегапром" укладений договір № 29, за умовами якого покупець приймає та оплачує, а продавець постачає товар, вартість та кількість якого визначена у специфікаціях (а.с. 91-93, 94, 95 т.2).

На підтвердження виконання договору, позивачем надано рахунок на оплату від 16 лютого 2015 року №29 та від 25 лютого 2015 року № 37; акт надання послуг від 27 лютого 2015 року №30; довіреність від 27 лютого 2015 року №917356; видаткова накладна від 27 лютого 2015 року №29 (а.с. 96, 100-103 т. 2)

Оплата підтверджена платіжним дорученням від 17 лютого 2015 року №232 та від 26 лютого 2015 року №291 (а.с. 97, 99 т. 2).

Для формування податкового кредиту за вищевказаними операціями контрагентом позивачу виписано податкові накладні від 17 лютого 2015 року №7, від 26 лютого 2015 року №15 (а.с. 104, 105 т. 2).

Податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанціями (а.с. 104а, 105а т. 2).

На підставі договору купівлі-продажу від 05 лютого 2015 року позивачем у ТОВ "А-КЛАС" придбані автошини, виконання цього договору підтверджується:

- розрахунками-фактурами від 04 лютого 2015 року №0402-05, від 23 лютого 2015 року №2302-02, від 18 березня 2015 року №1803-03 (а.с. 110, 116, 124 т.2);

- платіжними дорученнями від 05 лютого 2015 року №123, від 06 лютого 2015 року №139, від 24 лютого 2015 року № 274, від 19 березня 2015 року № 409 (а.с. 111, 112, 117, 123 т.2); довіреностями (а.с. 114, 119, 121 т.2);

- розрахунком від 19 березня 2015 року № 30 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 24 лютого 2015 року №62;

- видатковими накладними від 11 лютого 2015 року №1102-01, від 26 лютого 2015 року №2602-05; від 27 березня 2015 року № 2703-05 (а.с. 113, 118, 120 т. 2);

Для формування податкового кредиту за вищевказаними операціями контрагентом позивачу виписано податкові накладні від 05 лютого 2015 року №11, від 06 лютого 2015 року №15, від 24 лютого 2015 року №62 (а.с. 108, 109, 115, 122 т.2).

Податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 108а, 109а, 115а т. 2).

23 лютого 2015 року між ТОВ "Мегапром" та ТОВ "Докабілд" укладений договір № 23/02/2015, за умовами якого підрядник зобов'язаний виконати роботи з будівництва житлового будинку та гаражу, замовник зобов'язується надати підряднику будівельний майданчик, проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти завершений будівництвом об'єкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт (а.с. 125-128 т. 2).

Виконання умов договору підтверджене графіком проведення робіт на 2015 рік (а.с. 130 т. 2); договірною ціною до договору від 23 лютого 2015 року №23/02/2015 на суму 194 382 грн. (а.с. 131 т.2), локального кошторису №11 (а.с. 132 т.2), відомості ресурсів до локального кошторису №11 (а.с. 133-134 т.2), загальновиробничими витратами (а.с. 135, 141, 146 т.2); договірною ціною до договору на суму 66 765,80 грн. (а.с. 136 т.2), локального кошторису №12 (а.с. 137-138 т. 2), відомостями ресурсів до локального кошторису №12 (а.с. 139-140 т. 2), договірною ціною до договору на суму 65 816,76 грн. (а.с. 142 т.2), локального кошторису №13 (а.с. 143-144 т. 2), відомостями ресурсів до локального кошторису №13 (а.с. 145-146 т. 2), довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за червень 2015 року (форма №КБ-3) від 15 червня 2015 року, від 30 червня 2015 року (а.с. 147-148 т. 2); актами прийняття виконаних будівельних робіт (а.с. 149-162 т. 2).

Оплата по договору проводилась у безготівковій формі та підтверджується платіжними дорученнями від 09 червня 2015 року №1383, від 25 червня 2015 року №1576, від 24 червня 2015 року №1558 (а.с. 163-165 т. 2).

В підтвердження виконання договору виписано видаткову накладну від 19 серпня 2015 року №16 (а.с. 166 т. 2), рахунок на оплату від 23 червня 2015 року №5 (а.с. 167 т. 2) та довіреність від 19 серпня 2015 року №917651 (а.с. 168 т.2).

Для формування податкового кредиту за вищевказаними операціями контрагентом позивачу виписано податкові накладні від 15 червня 2015 року №1, №2, від 24 червня 2015 року №4 та від 30 червня 2015 року №5 (169-172 т.2), які внесені до Єдиного реєстру податкових накладних, що підтверджується відповідним витягом (а.с. 173-174 т.2).

Крім того, 05 травня 2014 року між ТОВ "Мегапром" та ТОВ Глобалхолдінг" укладений договір № 175, за умовами якого замовник доручає, а посередник зобов'язує виконати ряд певних фактичних дій з метою знаходження оптимального контрагента, готового придбати продукцію замовника у відповідності до умов останнього (а.с. 177-179 т.2).

Виконання умов договору підтверджене:;

- заявкою ТОВ "МЕГАПРОМ" від 01 квітня 2015 року №19/1 до договору (а.с. 181 т.2);

- актом здачі-приймання інформації від 30 квітня 2015 року до договору (а.с. 182 т. 2);

- рахунком на оплату від 30 квітня 2015 року №512, № 513, № 514, №515, №516 (а.с. 183, 185, 187, 189. 191 т.2);

- актами надання послуг від 30 квітня 2015 року №160617, №160618, №160619, №160620, №160621 (а.с. 184, 186, 188, 190,192 т. 2);

- зведеним актом надання послуг від 30 квітня 2015 року до договору (а.с. 143 т. 2)

- податковими накладними від 30 квітня 2015р. №№617, 618, 619, 620, 621 (а.с. 194-198), які внесені до Єдиного реєстру податкових накладних, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 194а-198ат.2)

- протоколом про наміри від 12 травня 2015 року, укладеного ТОВ "МЕГАПРОМ" з ТОВ "УКРАГРОТОРГ-2015" (а.с. 199 т. 2);

- договором від 24 грудня 2015 року №233 укладеного ТОВ "МЕГАПРОМ" з ТОВ "УКРАГРОТОРГ-2015" (а.с. 200-207 т. 2), специфікацією (а.с. 208-209 т. 2).

27 травня 2015 року між ТОВ "Мегапром" та ТОВ "Траф Альянс" укладений договір № 32/1, за умовами якого замовник доручає, а посередник зобов'язується виконати ряд певних фактичних дій з метою знаходження оптимального контрагента, готового придбати продукцію замовника у відповідності до умов останнього (а.с. 213-215 т. 2).

Виконання умов договору підтверджене актами здачі-приймання інформації, рахунками-фактурами, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), податковими накладними від 04 червня 2015 року №1503, від 09 червня 2015 року №4002, від 11 червня 2015 року №5007, від 30 червня 2015 року №14527; протоколами про наміри, договорами (а.с. 217-250 т.2, а.с. 1 - 21 т.3).

При цьому, можливість завантаження/розвантаження придбаних товарів товариством підтверджується переліком вантажних транспортних засобів у кількості 53 одиниць, до яких входять самоскиди, навантажувачі, тягачі та напівпричепи (а.с. 106-107 т.2).

З матеріалів справи вбачається, що наявні договори та складені на їх виконання первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, в тому числі і податкові накладні, які є належними доказами правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з його контрагентом, якого крім того, було зареєстровано (на час здійснення господарських операцій) як юридичну особу та на момент проведення фінансово-господарських операцій був платником податків, а тому мав право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 1.2, 2.1, 2.2, 2.15 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи). Первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників.

Таким чином, позивачем надані усі необхідні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують його право на формування податкового кредиту.

Суд зазначає, що транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, тому посилання апелянта на не повне заповнення реквізитів в товарно-транспортних накладних та не надання до перевірки доказів оплати транспортних послуг на увагу суду апеляційної інстанції не заслуговують, оскільки відповідно до умов договорів товар доставлявся самовивозом або продавцем особисто.

Припущення відповідача щодо нереальності здійснення господарських операцій позивача з контрагентом позивача тільки з підстав неможливості проведення зустрічних перевірок інших контрагентів по ланцюгу їх постачання, судом апеляційної інстанції не приймаються з огляду на зазначене.

Діючий Податковий кодекс України не ставить в залежність право віднесення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Відповідно до матеріалів справи, відповідачем під час перевірки фактично не були дослідженні первинні документи контрагентів. Включення до складу податкового кредиту сум ПДВ є правом окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету або встановлено порушення податкового законодавства з боку контрагенту, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд зазначає, що в діях позивача як платника податку не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, що підтверджується наявністю належним чином оформлених документів.

Посилання податкового органу в акті перевірки на акти перевірок інших Державних податкових інспекцій, складені відносно контрагентів позивача які, на думку податкового органу, підтверджують неможливість проведення фінансово-господарських операцій ними, є безпідставними, оскільки перевірка та первинні документі контрагентів не перевірялись, а обставини здійснення господарської діяльності вищевказаних контрагентів позивача із іншими контрагентами не є предметом розгляду у даній адміністративній справі, оскільки спір, що виник між сторонами стосується договорів між позивачем та його контрагентів та надання останнім послуг позивачу. Вказані у акті перевірки обставини не можуть вважатися доказами нікчемності укладених договорів, оскільки документально це не підтверджено.

Крім того, суд зазначає, що вищезазначена податкова інформація не є перевіркою господарської діяльності контрагентів позивача по взаємовідносинам, в тому числі й з позивачем. Сама по собі неможливість реалізації контролюючими органами визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок чи перевірок не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства платником податків.

Чинним законодавством України не встановлено обов'язку суб'єкта господарювання при укладенні договорів здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів шляхом направлення запитів до державних органів, а також: не передбачений обов'язок здійснювати перевірку документів щодо всіх контрагентів по ланцюгу здійснення операції стосовно державної реєстрації платника податків, здійснення господарської діяльності, сплати ним податків тощо.

Також, належно допустимих доказів того, що угоди носять ознаки нікчемності, апелянт не зазначив.

Суд вважає, що укладені між позивачем та контрагентами договори на момент розгляду справи є чинним, оскільки в судовому порядку недійсними не визнавалися.

Видані позивачу належно оформлені податкові накладні зареєстрованим платником податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій, факт здійснення яких ніхто не спростував, не давали відповідачу підстав для висновку про заниження податку на додану вартість при формуванні податкового кредиту .

Таким чином, з урахуванням наданих позивачем доказів суд вважає, що обставини щодо фактичності здійснення господарських операцій, на які платник податку посилається як на підставу формування податкового кредиту, у судовому засіданні доведені повністю, у зв'язку з чим колегія не приймає до уваги доводи відповідача про нікчемність правочинів.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно зі ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Апелянтом не було доведено, що сторони, укладаючи господарські зобов'язання, мали умисел на укладення угод з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Аналіз вищевикладених положень законодавства свідчить, що на момент формування позивачем податкового кредиту до складу податкового кредиту мали відноситись суми податку на додану вартість, сплачені в ціні товару (робіт, послуг) при їх придбанні, якщо платник податку мав підстави включити витрати на придбання товару до складу валових витрат. Документом, що посвідчував право на отримання податкового кредиту, вважалась податкова накладна, яка підтверджувала сплату податку на додану вартість.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту та відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту, має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та виконав законодавчі умови отримання такого відшкодування.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що органом державної податкової служби, як суб'єктом владних повноважень не доведено, що зазначений вище правочини є таким, що не відповідають моральним засадам суспільства, порушують публічний порядок, спрямовані на не реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, договір постачання товару та надання послуг в судовому порядку не визнавалися незаконними, недійсними або не чинними.

Крім того, чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів, транспортних засобів та іншого устаткування, або спеціальних дозволів у останніх.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

У випадку, коли платник податку виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності їх за місцезнаходженням, так само відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу,тощо.

У разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в діях позивача як платника податку не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, що підтверджується наявністю належним чином оформлених документів.

Крім того, практикою Європейського Суду з прав людини (справа "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Суд зазначає, що висновки про відсутність реального характеру правочинів податковий орган ґрунтує на аналізі даних податкової звітності контрагентів. Суд також зазначає, що акти чи податкові інформації про неможливість проведення зустрічної звірки не є тим самим, що і результати проведеної зустрічної звірки, які є джерелом отримання податкової інформації, що статтею 83 Податкового кодексу України визначене в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації контролюючими органами визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок чи перевірок не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства платником податків. Суд також зазначає, що податковими органами взагалі не перевірялися первинні документи контрагентів позивача, внаслідок чого є безпідставним висновок щодо відсутності реальності господарських операцій.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання податкового органу на те, що податкова інформація, якою скористався податкових орган при формуванні висновків проведеної перевірки, ґрунтуються на даних інформаційних податкових баз (довідок зустрічних перевірок), з огляду на наступне.

Інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку. Бази даних ДПІ не є належними доказами у справі, чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування.

Крім того, такі дані не є також належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неправомірність прийняття спірних повідомлень-рішень, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та містять виключно припущення.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Покровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2017 року у справі № 805/1878/17-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 14 березня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 березня 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова