Справа № 805/927/18-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 р. Справа№805/927/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, Донецька області, м. Часів Яр, вул. Менделєєва, б.23) до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, б. 35) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Бахмутського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії щодо виплати пенсії з 01.02.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Бахмутському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах. Зареєстрованим місцем проживання позивача була наступна адреса: Донецька область, м. Горлівка. Фактичне місце проживання позивача було зареєстроване відповідно до довідки внутрішньо переміщеної особи в м. Бахмут, Донецької області.

З 01.02.2017 року пенсія позивачу не виплачується.

23 травня 2017 року позивача зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 23, про що в паспорті позивача проставлений відповідний штамп.

Після реєстрації нового місця проживання позивач звернувся до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про відмову від статусу внутрішньо перемішеної особи та відповідної довідки.

В травні 2017 року позивач звернувся до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про поновлення виплати пенсії за новим місцем реєстрації з відповідними документами.

На адвокатський запит від 01.08.2017 року листом Бахмутського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14.08.2017 року №11927/02 позивача було повідомлено, що у зв`язку з проведенням в січня 2017 року інформаційного обміну з органами соціального захисту населення по пенсійній справі ОСОБА_1 виплата пенсії була призупинена з 01.02.2017 року, оскільки не було підтверджено місця фактичного проживання.

Позивач вважає дії відповідача щодо невиплати пенсії протиправними та такими, що порушують його конституційні права, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2018 року дану позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків шляхом надання до суду підтвердження того, що позивачем не надано позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та таких самих підстав.

Недоліки позовної заяви усунуті позивачем у встановлений ухвалою строк шляхом надання до суду доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача до суду надав заперечення проти адміністративного позову. В запереченнях відповідач зазначив, що ОСОБА_1 з 01.02.2017 року була призупинена пенсія, згідно звірки з даними управління праці та соціального захисту населення Бахмутського міської ради та управління праці та соціального захисту населення Бахмутського району.

Для подальшого поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно звернутися до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області особисто та надати необхідні документи. В зв`язку з викладеним, відповідач у задоволенні позову просив відмовити.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Бахмутському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за віком.

З 01.02.2017 року відповідач призупинив виплату ОСОБА_1 нарахованих сум пенсії, оскільки, як зазначено у відповіді Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14.08.2017 року №11927/02, у зв`язку з проведенням в січні 2017 року чергового інформаційного обміну з органами соціального захисту населення не було підтверджено місце фактичного проживання ОСОБА_1

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Право на соціальний захист, а саме на отримання пенсії гарантовано Конституцією України та чинними нормативно-правовими актами України.

Згідно статті 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 4 Закону № 1058-ІV визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення;організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Посилання представника Управління на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а також на порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 суд не приймає до уваги, з огляду на наступне. Вказані постанови не є законом, а є підзаконними нормативно-правовими актами, які мають нижчу юридичну силу, що значно звужує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем, а тому право позивача на отримання пенсії було безпідставно порушено відповідачем. Отже, зазначені відповідачем підстави не є належними для припинення пенсійних виплат в розумінні статті 49 Закону № 1058.

При таких обставинах суд, виходячи з пріоритетності норм, застосовує вимоги ст.49 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та не приймає до уваги доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться, зокрема, до паспорта громадянина України.

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_2 серія ВС 226850, позивач з 23 травня 2017 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 23.

Статтею 44 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

При цьому суд наголошує, що набуття статусу внутрішньо переміщеної особи є правом, а не обовязком особи. Набуття такого статусу є необхідним лише якщо особа бажає скористатися ним, зокрема для отримання будь-яких пільг, соціальних виплат. Позивач же звернувся до відповідача не як внутрішньо переміщена особа, а як особа, яка змінила місце проживання та зареєструвала це у визначеному законодавством порядку.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими в цій частині вимоги позивача. Проте наголошує, що відповідачем вчинено не бездіяльність, а дії, котрі й мають бути визнані протиправними.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення виплати пенсії позивачу в розумінні зазначеної норми Закону.

Оскільки під час розгляду справи встановлена протиправність дій органу владних повноважень щодо припинення виплати пенсії позивачу, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню з ухваленням рішення про зобовязання субєкта владних повноважень поновити виплату пенсії позивачу.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 21 лютого 2018 року позивачу відстрочено сплату судового збору, до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання фізичною особою - підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб 1762грн.00коп.

Таким чином, зважаючи на те, що ухвалою суду від 19.02.2018 року позивачу відстрочено сплату судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35) 704,80 грн. на користь Державного бюджету України, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України Про судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, Донецька області, м. Часів Яр, вул. Менделєєва, б.23) до Бахмутського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, Донецька області, м. Часів Яр, вул. Менделєєва, б.23) пенсії з 01.02.2017 року.

Зобов`язати Бахмутське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84500, Донецька області, м. Бахмут, вул. Миру, 35) поновити нарахування та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, Донецька області, м. Часів Яр, вул. Менделєєва, б.23) призначену пенсію з 01.02.2017 року.

Стягнути з Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області ( , 84500, Донецька області, м. Бахмут, вул. Миру, 35) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., який перерахувати за наступними платіжними реквізитами: (отримувач коштів: УК/м. Слов`янськ/22030101, , ГУДКСУ у Донецькій області, код банку отримувача: 834016, р/о 4075) Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч.ч. 4, 5, 6 ст. 250 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаш Г.П.