Справа № 520/14372/16-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 520/14372/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Огренич І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси (далі Пенсійний фонд) про зобовязання здійснювати виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону №2663-ІІІ від 12 липня 2001 року, в розмірі 90 % від середнього заробітку на підставі довідки виданої прокуратурою Одеської області №24 від 24 лютого 2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії.

Також просив виплатити різницю у розмірі пенсії за минулий час з 01 січня 2016 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог наголошував на тому, що обмеження розміру пенсії, у звязку із внесенням змін до закону, звужує зміст та обсяг його існуючих прав і свобод та суперечить статті 22 Конституції України.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2017 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що при проведенні перерахунку та здійсненні виплати пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції Закону №2663-III від 12 липня 2001 року.

Також суд вказав, що внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24 грудня 2015 року (далі Закон №911) зміни щодо обмеження пенсії в розмірі 10 740 грн. стосуються нового Закону України «Про прокуратуру», в редакції від 14 жовтня 2014 року, і до позивача не повинні застосовуватися.

В апеляційній скарзі Пенсійний фонд, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, апелянт посилається на те, що норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії є чинними та неконституційними не визнані, а тому мають бути застосовані до спірних правовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає, що, у його випадку, положення Закону №911 не мають застосовуватися, оскільки пенсія призначена згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції Закону №2663 від 12 липня 2001 року, положення якого не передбачають обмеження пенсії. У звязку з цим, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи, додержання норм матеріального та процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню, з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, що встановлені судом першої та апеляційної інстанцій і які є неоспореними, свідчать про наступне.

ОСОБА_1 з 10 листопада 2005 року перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05 листопада 1991 року, в розмірі 90 відсотків із середнього заробітку з посади старшого помічника прокурора Одеської області.

02 березня 2016 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Одеської області № 24 від 24 лютого 2015 року, згідно з якою заробітна плата старшого помічника прокурора Одеської області з 02 грудня 2015 року складає14 776,89 грн.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси №821107 від 11 березня 2016 року позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії, у звязку з тим, що з 01 червня 2015 року пенсії не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погоджуючись з таким рішенням Пенсійного фонду, ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси, який постановою від 15 квітня 2016 року, яка набрала законної сили, визнав неправомірними дії та рішення Пенсійного фонду №821107 від 11 березня 2016 року щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобовязав здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону №2663-ІІІ від 12 липня 2001 року в розмірі 90 % від середнього заробітку на підставі довідки, виданої прокуратурою Одеської області №24 від 24 лютого 2016 року.

Отримавши, на підставі вказаного рішення суду, у липні, серпні та вересні 2016 року пенсію у розмірі 10 740 грн., ОСОБА_1 29 вересня 2016 року звернувся до Пенсійного фонду із заявою в якій вимагав від субєкта владних повноважень провести перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% від середнього заробітку на підставі довідки прокуратури Одеської області №24 від 24 лютого 2016 року.

Пенсійний фонд листом від 03 жовтня 2016 року №236/I-01 повідомив позивача, що згідно Закону №911, тимчасово, в період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 740 грн.

Вказана відповідь стала приводом для звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про задоволення позовних вимог та виплату пенсії без обмеження граничного розміру не можна вважати законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, встановлено обмеження виплати пенсії максимальним її розміром.

Відповідно до ст.2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з цим, як встановлено п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Крім того, у відповідності до норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ в редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про проведення перерахунку пенсії, внесено зміни до частини п'ятнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому до ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни Законом №911 від 24 грудня 2015 року.

Так, вказану статтю доповнено реченням наступного змісту:

«Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно, зокрема, до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати 10740 гривень».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавством України, яке діяло на час призначення позивачу пенсії та на час здійснення перерахунку пенсії, по-різному було врегульовано питання щодо максимального розміру пенсії, яка призначена на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Посилаючись на норми ст.22 та ст.58 Конституції України, позивач вважає, що новий закон звужує зміст та обсяг його прав, які існували на час призначення пенсії та які гарантувалися законодавством, діючим на той час.

Колегія суддів зазначає, що питання недопущення звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод неодноразово було предметом конституційного розгляду. Зокрема, у абзаці шостому пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 14 червня 2007 року № 3-рп/2007 зазначається: «Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики».

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідним дослідити питання наявності/відсутності звуження прав позивача в межах розгляду даної справи, а саме: чи відбулося для позивача внаслідок внесення змін до Закону №3668-VI зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Надаючи правову оцінку такому питанню, колегія суддів виходить з наступного.

Так, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», діючою до 31 грудня 2015 року, було визначено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає з 1 січня 2015 року 949 гривень, з 1 вересня 1074 гривні.

Тобто, максимально можливий розмір пенсії, який ОСОБА_2 могла б отримувати з 1 вересня 2015 року у кількісному розмірі складав 10740 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», діючою з 01 січня 2016 року, було визначено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня 2016 року 1074 гривні, з 1 травня 1130 гривень, з 1 грудня 1247 гривень.

Відповідно, максимально можливий розмір пенсії, який ОСОБА_1 міг би отримувати, виходячи з норм Закону №3668-VI в редакції до внесення змін Законом №911-VIII, у кількісному розмірі складав також 10740 грн. (з 1 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року).

З 01 січня 2016 року, виходячи з норм Закону №911, максимальний розмір пенсії, призначеної за Законом України «Про прокуратуру» не може перевищувати 10740 грн.

Виходячи з вищенаведеного відсутні підстави вважати, що Закон №911 звузив зміст та обсяг існуючих прав позивача або погіршив його становище, яке існувало до 31 грудня 2015 року. Цим Законом було лише закріплено той обсяг прав, який існував до набрання ним чинності, у фіксованому розмірі.

Матеріали справи не містять доказів того, що до 01 січня 2016 року позивач отримував або мав право на отримання пенсії у розмірі, який би перевищував 10740 грн., що могло б бути підставою для визнання неправомірними дій органу Пенсійного фонду внаслідок проведення в наступному виплати пенсії у меншому розмірі.

Аналогічний правовий висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа №405/3700/17 (2-а/405/140/17)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.5 ст.242 КАС України).

З огляду на викладені норми законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи справу по суті, дійшов помилкового висновку щодо протиправності дій відповідача, оскільки останній діяв на підставі та в межах закону.

Розглядаючи категорію справ щодо нарахування та виплати соціальних виплат, слід звернутися, на думку суду апеляційної інстанції, до практики Європейського суду з прав людини (далі Суд), як до джерела права.

Так, у справі «Макион проти Литви» (скарга №75916/13) Суд зазначив, що нове законодавство, яке зменшило соціальні доплати, зокрема за вислугу років, в період економічної кризи не є дискримінаційним, оскільки така соціальна виплата залежить від фінансових ресурсів держави.

Суд був задоволений тим, що тимчасове обмеження доплати за вислугу років переслідувало законну мету в інтересах суспільства.

У цій справі, Суд також зазначив, що зменшення виплат не поставило заявника в стан, коли йому не вистачало засобів для існування.

Зрештою, як зауважив Суд, зменшення доплат за вислугу років було частиною більш широкої програми жорсткої економії, що впливала на інші виплати і заробітні платні державних службовців.

Узагальнюючи викладене, можливо зробити висновок, що обмеження розміру пенсії позивачу є тимчасовим та вимушеним, позаяк обґрунтовується фінансовим станом Держави, а тому не може вважатися втручанням Держави в мирне володіння майном.

Отже, за таких обставин, позовні вимоги про зобов'язання субєкта владних повноважень провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничного розміру з 01 січня 2016 року задоволенню не підлягають.

Право на скасування рішення суду визначає стаття 317 КАС України, яка, зокрема, встановлює, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2017 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова