Справа № 820/3610/17
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2018 року

Київ

справа №820/3610/17

адміністративне провадження №К/9901/364/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

головуючого - Бевзенка В.М.,

суддів: Шарапи В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Державної міграційної служби України

про скасування наказу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Державної міграційної служби України

на постанову Харківського окружного адміністративного суду (прийняту у складі головуючого судді - Мороко А.С., суддів: Волошина Д.А., Панова М.М.) від 19 жовтня 2017 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Присяжнюк О.В. , суддів: Курило Л.В., Русанової В.Б.) від 06 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 21 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної міграційної служби України, в якому просила:

1.1. Скасувати пункт 15 (підпункти 15.1.-15.3.) Наказу Державної міграційної служби України №149 від 08 червня 2017 року про скасування деяких рішень про видачу посвідок на постійне проживання щодо громадянки Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Державної міграційною службою України прийнято пункт 15 (підпункти 15.1.-15.3.) Наказу Державної міграційної служби України №149 від 08 червня 2017 року про скасування деяких рішень про видачу посвідок на постійне проживання щодо громадянки Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. На думку позивача, рішення Відповідача не ґрунтується на нормах чинного законодавства, вільно тлумачиться Відповідачем на власний розсуд та свою користь, що призводить до грубого порушення законного проживання іноземця ОСОБА_1 в Україні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. 19 жовтня 2017 року Харківський окружний адміністративний суд вирішив:

3.1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про скасування наказу - задовольнити.

3.2. Скасувати пункт 15 (підпункти 15.1 - 15.3) наказу Державної міграційної служби України № 149 від 08 червня 2017 року про скасування деяких рішень про видачу посвідок на постійне проживання щодо громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при наданні 18 лютого 2002 року позивачці посвідки на постійне місце проживання в Україні УМВС України в Одеській області проводило перевірку законності залишення її на постійне місце проживання на території України та керувалося положеннями Закону України "Про імміграцію", підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію не виявило та надало посвідку на постійне місце проживання в України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 06 грудня 2017 року року Харківський апеляційний адміністративний суд вирішив:

5.1. Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України залишити без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року - без змін.

6. Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, правильно застосував законодавство, яке регулює спірні правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 14 грудня 2017 року (касатор) подав касаційну скаргу.

8. У касаційній скарзі Відповідач просить:

8.1. Скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у справі № 820/3610/17, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

8.2. Здійснити розгляд касаційної скарги за участю представника Державної міграційної служби України.

9. У касаційній скарзі не заявлено жодних клопотань.

10. Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної міграційної служби України та установлено строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

11. Станом на дату ухвалення даного судового рішення позивачем відзиву до суду касаційної інстанції не подано.

II. ДОВОДИ СТОРІН

12. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

12.1. Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Не простежується жодної підстави для отримання посвідки на постійне проживання в Україні. Рішення про видачу посвідки на постійне проживання прийнято з порушенням вимог законодавства та має бути скасоване.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що громадянка Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 у 1987 році прибула до України відповідно до Угоди, укладеної між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 02 квітня 1981 та була працевлаштована на шкіряному заводі у м. Житомир, на якому працювала в період по квітень 1994 року.

14. У 1994 році шкіряний завод у м. Житомир припинив свою діяльність, у зв'язку з чим позивач переїхала до міста Одеса та залишилася на постійне проживання в Україні.

15. 30 вересня 2001 року ОСОБА_1 звернулася до ВПР та МР УМВС України в Одеській області із заявою щодо залишення в Україні на постійне проживання.

16. 18 лютого 2002 року ВГПІС УМВС України в Одеській області прийнято рішення про залишення на постійне проживання громадянки В'єтнаму ОСОБА_1 та документовано її посвідкою на постійне проживання.

17. 16 березня 2017 року до ГУ ДМС України в Одеській області надійшов запит з ГУ ДМС України в Харківській області щодо перевірки законності підстав документування посвідкою на постійне проживання громадянки В'єтнаму ОСОБА_1.

18. У ході перевірки встановлено, що будь-які документи які підтверджують факт професійного навчання або роботи на підприємствах і в організаціях СРСР в особовій справі відсутні, на підставі чого пункт 15 (підпункти 15.1 - 15.3) наказу Державної міграційної служби України № 149 від 08 червня 2017 року скасовано рішенням про видачу посвідки на постійне проживання громадянці Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

19. Вважаючи свої права порушеними внаслідок скасування рішення про видачу посвідки на постійне проживання позивач звернулась до Суду з даним позовом за захистом свої прав.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

20. Конституція України

20.1. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (Частина друга статті 19).

20.2 Іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов'язки, що і громадяни України (Частина перша статті 26).

21. Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства » від 22 вересня 2011 року №3773-VI

21.1. Іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (Стаття 1).

22.2. Іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України (Частина п'ятнадцята стаття 4).

23. Закон України «Про Імміграцію» від 7 червня 2001 року №2491-ІII

23.1. Посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні (Абзац 6 стаття 1).

23.2. Іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні. Особам, зазначеним у пункті 4 Прикінцевих положень, посвідка на постійне проживання видається за їхніми заявами або заявами їх законних представників без оформлення дозволу на імміграцію. На них поширюється чинність статей 12-15 цього Закону (пункт 4 Розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про імміграцію").

23.3. Дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України ( Стаття 12).

23.3. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання(Частина перша статті 13).

24. Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України» від 26 грудня 2002 року № 1983.

24.1. Посвідка на постійне проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статей 12 і 13 Закону України "Про імміграцію" (Пункт 18).

24.2. Дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органам, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держкомкордон (Пункти 21-24).

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

25. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

26. Набуття дозволу на імміграцію позивача можливе без окремої дії чи рішення суб'єкта владних повноважень. Тому позивачу в силу дії закону, щодо набуття права дозволу на імміграцію надана посвідка на постійне місце проживання.

27. Підставою для вилучення у іноземця посвідки на постійне проживання в Україні є вмотивоване рішення компетентного органу про скасування раніше наданого дозволу на імміграцію, у данному випадку мотивація такого рішення відсутня.

28. Слід зауважити, що органи, які розглядають питання про скасування дозволу на імміграцію зобов'язані провести всебічну перевірку на підставі відповідного подання.

29. Щодо Доводів касатора, що в особовій справі позивача документи які підтверджують факт професійного навчання або роботи на підприємствах і в організаціях СРСР відсутні, у зв'язку з чим рішення про видачу посвідки на постійне проживання громадянці Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 підлягає скасуванню, Суд вважає необґрунтованим оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачка з 1988 року по 1994 року працювала на Житомирському шкіряному заводі.

30. Враховуючи те, що при наданні позивачу посвідки на постійне місце проживання в Україні, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області проводило перевірку законності залишення її на постійне проживання на території України та підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію не виявило та надало посвідку на постійне місце проживання в Україні.

31. Таким чином, доводи скаржника щодо надання позивачці посвідки на постійне місце проживання в Україні прийнято з порушенням вимог законодавства є необґрунтованими.

32. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.

33. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

34. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

35. З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій ухвалені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

36. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Державної міграційної служби України - залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про скасування наказу - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Головуючий В.М. Бевзенко

Судді В.М. Шарапа

Н.А. Данилевич