Справа № 826/3228/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 березня 2018 року № 826/3228/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України

до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві

про визнання протиправним та скасування рішення від 16.02.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі-Позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві (далі -Відповідач) якому просила скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16.02.2017, винесене головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Диких О.О. з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.08.2012 № 136/12.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем безпідставно винесене повідомлення пpo повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16.02.2017 винесене державним виконавцем Відділу Диких О.О. з метою примусового виконання постанови інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.08.2012 № 136/12, оскільки Державна архітектурно-будівельна інспекція України є функціональним правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю і місті Києві.

Представник Позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Заперечень на позовну заяву не надав.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явились, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України (в редакції, чинній станом на момент переходу до розгляду справи в порядку письмового провадження).

З огляду на те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Диких О.О. за результатами розгляду заяви Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві про примусове виконання постанови №136/12, виданої 28.08.2012, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КБК ГРУП» на користь Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві суму в розмірі 991800,00 грн. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.02.2017.

Підставою для прийняття вказаного повідомлення стало те, що відповідно до виконавчого документа стягувачем є орган який видав виконавчий документ, тобто Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві . Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві припинено, заяву про примусове виконання підписано директором Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України , а отже виконавчий документ вважається таким що не поданий. З огляду на вказане та керуючись п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання.

Вважаючи вказане повідомлення незаконним та таким, що в підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Нормативно-правовим актом, який станом на момент виникнення спірних правовідносин регулює питання виконання рішень є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець, зокрема, зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, у силу п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві стала винесена інспекцією постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на Товариство з обмеженою відповідальністю «КБК ГРУП» за вчинення правопорушення передбаченого абз. 3 п. 5 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Так, у силу ч.ч. 2 та 3 ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винесені посадовими особами, визначеними у частині другій статті 3 цього Закону, є виконавчими документами і підлягають виконанню в установленому законом порядку. У разі несплати штрафу в зазначений строк другий примірник постанови надсилається органу державної виконавчої служби для виконання постанови в примусовому порядку.

Таким чином, постанова Інспекції державного архітектурно-будівельного контроллю у місті Києві від 28.08.2012 №136/12 є виконавчим документом у розумінні положень Закону України «Про виконавче провадження».

У той же час, згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

В оскаржуваному повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання вказано, що виконавчий документ не може бути прийнятий на виконання, оскільки заява про примусове виконання підписано директором Департаментом Державного архітектурно-будівельної інспекції України , а відповідно до виконавчого документа стягувачем є орган який видав виконавчий документ, а саме Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві , а отже виконавчий документ вважається таким, що не поданий.

Отже, державний виконавець посилається на пред'явлення виконавчого документу не уповноваженою стороною, як на підставу для повернення виконавчого листа без виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.08.2012 №136/12, стягувачем має бути Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві.

Водночас, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 №150 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції», ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції за переліком, згідно з додатком, у тому числі, Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві та прийнято пропозицію Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Як вбачається з матеріалів справи, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Інспекція державного архітектурно-будівельного у місті Києві припинена як юридична особа, про що 03.04.2015 внесено відповідний запис.

У свою чергу, відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 10.10.2014 №272 «Щодо діяльності деяких підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції», Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві забезпечує здійснення функцій та повноважень територіального органу, утвореного як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції, покладених на нього Положенням про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, затвердженого наказом від 01.10.2014 №225, на території міста Києва з 10.10.2014.

Таким чином, Державна архітектурно-будівельна інспекція України є функціональним правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, яка має право здійснювати заходи щодо стягнення штрафів, накладених інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, звертатись з заявою про примусове виконання виконавчого документа та бути стягувачем у виконавчому провадженні.

За таких обставин, суд виходить з того, що відповідачем не доведено наявності у межах спірних правовідносин передбачених законом обставин для повернення виконавчого документа без виконання, а тому повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16.02.2017,винесене головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Диких О.О. з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.08.2012 №136/12 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16.02.2017, винесене головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Диких О.О. з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.08.2012 №136/12.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м.Київ, бульв. Лесі Українки, 26, ) понесені судові витрати в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук