Справа № 804/6775/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2018 року

справа № 804/6775/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Семененка Я.В.

судді: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року (суддя – Сидоренко Д.В., дата складання повного тексту – 14.12.2017) у справі №804/6775/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агробудінжинірінг" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агробудінжинірінг" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 02.10.2017 року №, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на суму 433761 грн. 25 коп., у тому числі за податковими зобов'язаннями на суму 347009,00 грн. та штрафними санкціями на суму 86752,25 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що висновки акту камеральної перевірки, на підставі якого винесено спірне податкове повідомлення-рішення, є необґрунтованими та помилковими, оскільки базуються на припущеннях та хибних твердженнях перевіряючих, не відповідають фактичним обставинам. Крім цього, за позицією позивача, податковий орган, проводячи камеральну перевірку, вийшов за межі питань, що можуть бути предметом камеральної перевірки.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року позов задоволено. Постанова суду мотивована тим, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку позивача з питань, які є відмінними від питань, що входять до предмета камеральної перевірки згідно пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України, що, у свою чергу, призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки.

У доповненнях до апеляційної скарги відповідач вказує на те, що контролюючим органом правомірно проведено камеральну перевірку позивача, у межах цієї перевірки виключно перевірялася податкова звітність з ПДВ та данні ЄРПН, що входить до предмету камеральної перевірки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що на підставі підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І Податкового кодексу України, у порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та статті 76 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України, посадовою особою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2017 року ТОВ "Агробудінжинірінг" (код 39834670), за результатами якої складено акт від 20.09.2017 №12559/04-36-12-02/39834670.

Згідно висновків вказаного акту перевірки ТОВ "Агробудінжинірінг" в порушення вимог п.185.1 ст.185, п.187.1, ст.187, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету за липень 2017 року у сумі 347009 грн.

Такі висновки, з огляду на акт перевірки, зроблені податковим органом враховуючи наступне.

Так, за результатами проведеного аналізу ЄРПН за липень 2017 року податковим органом встановлено, що позивачем складено та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні на постачання товарів/послуг контрагентам-покупцям на суму ПДВ 1508091 грн.

Проте, згідно податкової декларації з ПДВ за липень 2017 року, позивачем до складу податкових зобов’язань з ПДВ включно податкові накладні на суму ПДВ 1161082грн.

Тобто, підприємством, за позицією контролюючого органу, занижено податкові зобов’язання із ПДВ на суму 347009 грн.

На підставі акту перевірки 02.10.2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ "Агробудінжинірінг" збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 433761,25грн. (347009 грн. - за основним платежем та 86752,25 грн. - за штрафними санкціями).

Правомірність та обґрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції з огляду на доводи позивача щодо необґрунтованості висновків контролюючого органу про заниження податкових зобов’язань та враховуючи зміст акту перевірки, який став підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та в якому відсутній аналіз господарських операцій, внаслідок яких позивачем визначалися податкові зобов’язання з ПДВ, обґрунтовано звернув увагу на те, який вид перевірки у спірному випадку було проведено відповідачем.

Встановивши те, що відповідачем було проведено камеральну перевірку, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що предметом такої перевірки не може бути своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків та зборів.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на нормах матеріального права враховуючи наступне.

Так, відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов’язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Проаналізувавши вищенаведені положення Податкового кодексу України, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що предметом камеральної перевірки є податкова звітність платника податків, своєчасність подання податкових декларацій, своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, виправлення помилок у податкових накладних, своєчасність сплати узгодженої суми податкового зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються у базах. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки).

Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності, до своєчасності подання податкових декларацій, своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, виправлення помилок у податкових накладних, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються у базах, та мають відповідно значення (з методичної та арифметичної точки зору), що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, перебуває поза межами даної перевірки.

При цьому, своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Кодексом податків та зборів, розмір яких визначено у тому числі у податковій звітності платника, є предметом виключно документальної перевірки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що контролюючий орган, проводячи камеральну перевірку позивача за результатами якої зроблено висновок про заниження податкових зобов’язань, діяв не у спосіб, передбачений Податковим кодексом України.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до абз.22 п.201.10 ст.201 ПК України виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Отже, у спірному випадку, встановивши наявність розбіжностей, які зазначені в акті перевірки та які, на думку відповідача, свідчать про заниження позивачем податкових зобов’язань, контролюючий орган мав повноваження на проведення документальної перевірки до предмету якого, як зазначено вище, віднесено своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів.

Доводи відповідача про те, що у спірному випадку проводилась перевірка виключно відносно даних, задекларованих у податковій звітності, а не відносно повноти сплати податкових зобов’язань, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки у спірному випадку, за результатами проведеної перевірки, відповідачем фактично зроблено висновок про заниження податкових зобов’язань, і такий висновок, враховуючи наведені норми права, не узгоджується з метою та предметом камеральної перевірки.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у спірному випадку відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, у зв’язку з чим оскаржене податкове повідомлення-рішення не можливо визнати правомірним.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв’язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року по справі №804/6775/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строки, визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 15.03.2018р.

Повне судове рішення складено 16.03.2018р.

Головуючий суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк