Справа № 522/3837/18
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/966/18
Справа № 522/3837/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря - Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в залі суду у місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора І роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Одеси лейтенанта ОСОБА_2, Управління патрульної поліції м. Одеси про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, та поновлення строк -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 06.03. 2018 року звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 908972 від 02 липня 2016 року, винесену Інспектором 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), а провадження по справі закрити, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі ст. ст. 247, 293 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що інспектор поліції ОСОБА_2 зупинила його 02.07.2016 року за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 153 , та звинуватила його в тому, що він нібито здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3., чим порушив п.п. 8.5 Правил дорожнього руху України. За цим фактом за тією ж адресою інспектор виніс постанову серії ПС2 № 908972 від 02 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Проте, з вказаною постановою позивач не згоден та вважає, що правила дорожнього руху він не порушив, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, при цьому інспектор не повно зясував усі фактичні обставини справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення як виду покарання за адміністративне правопорушення. Зокрема, зазначив, що в порушення ст. ст. 258, 276, 278, 279, 283 КУпАП відповідач розглянув справу не за місцем вчинення правопорушення, не надав можливості позивачеві скористуватися в повній мірі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, крім того не надав доказів у підтвердження порушення ним Правил дорожнього руху України. За вказаних обставин звернувся до суду з відповідним позовом.

Про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження сторони сповіщені належним чином, відзив до суду на позов не надходив.

ОСОБА_3.262,286 КАС України . Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноваженьу справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка в судове засідання будь-якого учасник справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, надані суду докази в сукупності, суд вважає поданий адміністративний позов частково обґрунтованим, доведеним, а вимоги по ньому підлягаючі задоволенню з наступних підстав.

Встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, 02.07.2016 року відповідачем інспектором І роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Одеси лейтенантом ОСОБА_2 винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 908972 стосовно ОСОБА_1.

Підставою для її прийняття стали наступні обставини: 02.07.2016 року водій автомобіля марки Volvo s80 ОСОБА_1, який рухаючись за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 153 , здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3., тим самим порушив п.п. 8.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач, керуючись ст. ст. 33, 222, 284 КУпАП, застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. на підставі ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач з постановою у справі про адміністративне правопорушення від 02.07.2016 року серії ПС2 № 908972 був ознайомлений та отримав її копію на місці правопорушення, про що свідчить його підпис у постанові. При цьому зазначив, що правил дорожнього руху не порушував, а постанова винесена в порушення ст. 251 КУпАП.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

ОСОБА_3 п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_3 ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Виходячи з вищевикладеного, для кваліфікації дій позивача за ч.1 ст. 122 КУпАП, необхідно встановити протиправність дій позивача відносно здійснення перетину подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3..

Відповідно до ст. 280 КУПАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_3 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи є вичерпним.

Сама постанова у справі про адміністративне правопорушення не є доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

ОСОБА_3 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України закріплено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 ст. 77 КАС України закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, окрім постанови, належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення 02.07.2016 року, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП, відповідачами надано не було.

У ст. 254 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Тобто, доведення невинуватості не покладається на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме особа, яка притягає особу до адміністративної відповідальності повинна довести її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач - інспектор Шумлянська О.С. у судове засідання не зявилась, не надала суду відповідно до ч.2ст.77 КАС України письмових заперечень проти позову, та доказів правомірності прийнятого нею рішення та відповідних дій.

Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, серед інших, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України).

Статтею 293 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і, серед іншого, скасовує постанову і закриває справу.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у звязку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення (ст. 247 КупАП).

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що всупереч ст. 280 КУпАП, під час винесення постанови від 02.07.2016 року про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідачем були з?ясовані не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не доведено, що позивачем було порушено Праавила дорожнього руху України, при визначенні міри адміністративного стягнення не враховано те, що Позивач до цього часу жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності.

Аналіз долучених до справи документів не дає підстав стверджувати, що 02.07.2016 року мало місце вчинення адміністративного правопорушення позивачем та наявності його вини. Пояснення позивача не спростовані належними та допустимими доказами зі сторони відповідача.

На спростування вказаних тверджень відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, будь-яких доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП з матеріалів адміністративної справи не вбачається, що є безумовною підставою для визнання судом незаконною постанови у справі про адміністративне правопорушення з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п.1 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд не погоджується з посиланням позивача на тещо поліцейський не мав право на місце розглядати справу, оскільки слід зазначити, що зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією, які у свою чергу передбачають можливість винесення постанови саме на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням, тому посилання позивача щодо процедури розгляду справи спростовані.

Таким чином позов в частині протиправності винесення постанови на місці є необґрунтованим, а в іншій частині позов є доведеним та обґрунтованим.

У відповідності до ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, у разі задоволення позову суд, серед іншого, може прийняти рішення про визнання протиправними та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Також суд вважає посилання позивача на поновлення строку подачу позову у звязку з тим, що він не був належним чином сповіщений про факт залишення ухвалою суду від 21.11.2016р. його позову без розгляду , обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-14, 19-20, 22, 26, 77, 118, ч.3 ст. 161, 171,192, 205,227-229, 240, 241-246 КАС України, ст. ст. 9, 23, ч.1 ст.122, 222, 251, 252, 254, 276, 279, 280, 283, КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора І роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Одеси лейтенанта ОСОБА_2, Управління патрульної поліції м. Одеси про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та поновлення строку на звернення до суду - задовольнити часттково.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Постанову ПС2 № 908972 у справі про адміністративне правопорушення від 02 липня 2016 року, винесену інспектором патрульної поліції І роти 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Одеси, лейтенантом поліції ОСОБА_2, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Відмовити в частині позову щодо протиправності винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 16.03.2018 року.

Суддя: Домусчі Л.В.

16.03.2018