Справа № 826/3581/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 березня 2018 року № 826/3581/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції»
Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом в якому позивач просить суд:

- визнати наказ Уповноваженої особи Фонду від 13.11.2015 № 56/1-ОС про визнання нікчемним правочину від 17.09.2015 щодо перерахування грошових коштів за платіжним дорученням в сумі 198 500 грн. з поточного рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_2 в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» (код ЄДР 20017340) на поточний рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_3 в АТ «Банк «Національні інвестиції (код ЄДР 20017340), - протиправним і скасувати;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Національні інвестиції (код ЄДР 20017340) подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника АТ «Банк «Національні інвестиції (код ЄДР 20017340) якому необхідно здійснити виплату відшкодування на підставі договору № 26309980/11/Деп банківського рахунку фізичної особи від 04.09.2015;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити передану Уповноваженою особою Фонду інформацію щодо ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) за вкладом згідно з договором 26309980/11Деп банківського рахунку фізичної особи від 04.09.2015 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач зазначає, що 08.09.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 5, відповідно до якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 у власність грошові кошти у розмірі 198 500 грн., які він зобов'язується повернути йому через 1 рік. 17 вересня 2015 року сума позики зарахована на рахунок позивача, який він відкрив ще 04.09.2015, уклавши договір № 26309980/11/Деп банківського рахунку.

Однак, відповідно до постанови НБУ від 17.09.2015 № 613 Банк віднесено до категорії неплатоспроможних та виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 172 від про запровадження з 18.09.2015 до 17.12.2015 тимчасової адміністрації.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 01.12.2015 № 853 відкликано банківську ліцензію та виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення 02.12.2015 про початок процедури ліквідації банку.

У грудні 2015 позивач отримав повідомлення про те, що наказом Уповноваженої особи Фонду від 13.11.2015 № 56/1-ОС правочин від 17.09.2015 щодо перерахування коштів у розмірі 198 500 грн. на рахунок позивача з поточного рахунку ОСОБА_2 на рахунок позивача є нікчемним з підстав, визначених п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» через здійснення Банком, віднесеним до категорії проблемних операцій з укладання (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням Банку з ринку, з порушенням законодавства. Позивач зазначає, що за висновком Уповноваженої особи Фонду ОСОБА_2 фактично здійснено штучне розподілення коштів, які знаходились на його рахунку, між фізичними особами, у т.ч. позивачем, за результатами чого збільшується гарантована сума відшкодування за рахунок Фонду, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням Банку з ринку з порушенням законодавства. Між тим, позивач стверджує, що кошти були зараховані згідно з правомірним договором позики. При цьому, ці договори (позики, відкриття і обслуговування рахунку) і банківські операції (перерахування коштів на рахунок позивача) не були визнані недійсними/незаконними у судовому порядку.

Позивач акцентує увагу на тому, що: договір позики є дійсним; договір банківського рахунку є дійсним; визнання нікчемним правочину від 17.09.2015 щодо перерахування позивачу коштів з підстав, передбачених п. 9 ч. 3 ст. 38 зазначеного Закону - є протиправним; заборони щодо укладання договорів, відкриття поточних, банківських рахунків і зараховування на них коштів з моменту визнання Банку проблемним і запровадження тимчасової адміністрації, - не встановлено.

Позивач також зазначає, що роз'яснюючи наслідки нікчемності правочину фактично відмовив позивачу як вкладнику у відшкодуванні за рахунок Фонду 198 500 грн.

Посилаюсь на положення зазначеного Закону, позивач по суті зазначає, що має статус вкладника, а кошти на рахунку - статус вкладу, який внесений до запровадження тимчасової адміністрації, а відтак вважає відмову у виплаті гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок Фонду - неправомірною та, відповідно, просить задовольнити позов.

Уповноважена особа Фонду проти задоволення позову заперечила та, зокрема, у повідомленні вказує, що на підставі постанови Правління НБУ від 15.09.2015 № 607/БТ Банк було віднесено до категорії проблемних. З дня прийняття цієї постанови установлено обмеження в діяльності Банку, зокрема і заборонено проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Всупереч зазначеної постанови, 17.09.2015 на поточний рахунок позивача було перераховано кошти в сумі 198 500 грн. з іншого поточного рахунку, відкритого у банку на ім'я ОСОБА_2 зазначається, що відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду від 13.11.2015 № 56/1-ОС «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» вищезазначений правочин визнано нікчемним, оскільки наведені операції відбувались з метою отримання коштів не від банку, не за рахунок Банку, а від Фонду і за рахунок Фонду.

Відтак, Уповноважена особа Фонду вважає свої рішення та дії законним та обґрунтованими та просить у задоволенні позову відмовити.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб по суті зазначив про передчасність заявлення вимог до нього, оскільки Фонд формує Загальний реєстр для виплат вкладникам на підставі переліку вкладників, який надається Фонду Уповноваженою особою Фонду. Оскільки у Фонду відсутні відповідні документи, Фонд не має підстав для проведення виплат. Таким чином, Фонд просить відмовити у задоволенні позову у відповідній частині.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Літвінової А.В. від 10.03.2016 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 11.10.2017 №7369 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 01.11.2017 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. та призначено до розгляду по суті на 18.01.2018.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи також неявки представників відповідачів, на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Так, у даному випадку сторонами не заперечуються та визнаються обставини укладання позивачем договору банківського рахунку, надходження коштів, прийняття регулятором та Виконавчою дирекцією Фонду актів відносно Банку, направлення та отримання позивачем вищезгаданого повідомлення про нікчемність правочину, та є встановленими.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом (ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що за загальним правилом вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000,00 грн., за винятком переліку підстав, передбачених ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В силу вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку рахунків вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктами 3, 4 р.3 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до п. 6 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Таким чином, протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку Уповноважена особа Фонду формує та подає до Фонду, зокрема, повний перелік рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п.4-11 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2 затверджено Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яке встановлює порядок прийняття рішень та вчинення дій Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення з ринку банку, який визнаний неплатоспроможним рішенням Національного банку України (п.1.1 Положення).

Відповідно до п. 1.18 р. ІІІ наведеного положення Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію зобов'язана, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Частинами 2, 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно ч. 3 ст. 38 вказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

В силу вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Судом встановлено, що підставою для визнання нікчемним правочину, укладеного з позивачем стало те, що на рахунок позивача, відкритий на ім`я позивача у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» 17 вересня 2015 року надійшли грошові кошти у розмірі 198 500,00 грн. з призначенням платежу: Переказ коштів зг. Договору безвідсоткової позики №5 від 08.09.2015 року, відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

В обґрунтування наявності підстав для застосування до вчиненого правочину п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженою особою зазначено постанову Національного банку України від 15 вересня 2015 року № 607/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Національні Інвестиції» до категорії проблемних», якою було прийнято рішення про віднесення ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» до категорії проблемних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, заборонено проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Уповноважена особа зазначає, що кошти на рахунок позивача надійшли внаслідок штучного розподілення коштів, які знаходились на поточному рахунку іншої особи.

Судом встановлено, що позивач не заперечував надходження коштів на його рахунок від іншої особи та на підтвердження наявності законних підстав для такої операції додано до матеріалів справи копію договору безвідсоткової позики, за умовами якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, надає позичальнику безвідсоткову позику у сумі 198 500,00 грн., а останній зобов'язується повернути позику у визначений цим договором строк.

Випискою по особовим рахункам з 01.09.2015 року по 01.11.2015 року підтверджено, що на рахунок позивача у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» 17.09.2015 надійшли грошові кошти у розмірі 198 500,00 грн. з призначенням платежу: Переказ коштів зг. Договору безвідсоткової позики №5 від 08.09.2015 року.

В той же час, згідно умов договору банківського рахунку, укладеного позивачем з ПАТ «Банк «Національні інвестиції», позивач взяв на себе зобов'язання належним чином виконувати умови цього договору, інструкцій, правил, інших нормативно-правових актів НБУ з питань здійснення розрахункових, касових та інших передбачених чинним законодавством операцій та надання звітності.

Однак, суд вважає, що надходження коштів на рахунок позивача, відбулось всупереч постанові Правління НБУ від 15 вересня 2015 року № 607/БТ, якою віднесено ПАТ «Банк «Національні Інвестиції» до категорії проблемних та встановлено обмеження в діяльності банку, зокрема, не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості спірного наказу Уповноваженої особи та наявності передбачених п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину, оскільки АТ «Банк «Національні інвестиції», який постановою Національного банку України від 15 вересня 2015 року № 607/БТ віднесений до категорії проблемних, здійснив операцію щодо перерахування грошових коштів, що призводило до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства та вищезазначеної постанови правління НБУ від 15 вересня 2015 року № 607/БТ.

Пунктом 2 наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Банк «Національні інвестиції» від 13 листопада 2015 року № 56/1-ос доручено керівникам відповідних підрозділів, до функцій яких відноситься обслуговування клієнтів, здійснити відповідні бухгалтерські проводки за рахунками, перелік яких визначений у додатку 1 до цього наказу та операції по яким проводились в період дії постанови Національного банку України № 607/БТ від 15 вересня 2015 року.

Таким чином, з огляду на встановлену судом правомірність дій Уповноваженої особи Фонду стосовно призначення перевірки укладеного позивачем правочину та наявність передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину щодо перерахування коштів на поточний рахунок позивача, сторнування спірної проводки/операції, що зумовило відсутність коштів на рахунку позивача внаслідок повернення коштів ініціатору платежу, суд приходить до висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк «Національні інвестиції», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача.

Наведений висновок відповідає також правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалі від 14 червня 2017 року по справі № 826/1839/16 (К/800/19233/17; номер рішення в ЄДРСР 67402666)

Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині, що стосується Уповноваженої особи Фонду.

При цьому, також слід відмовити і у задоволенні позову в частині вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки Фондом не отримувалось від Уповноваженої особи відносно виплат позивачу, у зв'язку з чим відсутні підстави для його зобов'язання включити відомості щодо рахунку позивача до Загального реєстру вкладників та, відповідно, для здійснення виплат.

Що стосується посилання представника позивача на п. 52 рішення Європейського суду з прав людини від 29.01.2013 по заяві № 66610/09 у справі Золотас проти Греції, в якому зазначено, що власник рахунку сумлінно міг вважати, що його вклад у банку знаходиться в безпеці, особливо при отриманні відсотків; власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуації, що загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно вчинити дії відповідно до закону і зберегти право на захист свого майна, слід зазначити наступне. Так, виходячи також з п.п. 53 та 54 цього рішення, суть спірних відносин не стосується застосування державних гарантій за вкладами з боку держави у випадку ліквідації банку, спір про що у даному випадку розглядається в порядку адміністративного судочинства, а стосується застосування банком за звичайних умов його діяльності позиції щодо закінчення строку давності відносно вимог за вкладом, тобто відносин у сфері цивільно-правових відносин та застосування ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав та основоположних свобод. А відтак, вказані положення рішення ЄСПЛ не можуть бути застосовані до спірних відносин, в яких розглядаються питання правомірності поведінки та рішень уповноваженою державою особою на забезпечення гарантій з боку держави у разі ліквідації банку. Сама суть гарантій держави в контексті спірних відносин полягає у тому, що від імені держави вкладнику сплачуються сума до 200 000 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У разі ж відсутності таких гарантій з боку держави, сума за вкладом у банку, що ліквідується, підлягала б відшкодуванню за загальним правилом за рахунок продажу активів банку, тобто за рахунок самого банку. Відтак, кошти Фонду та кошти, які находять під час ліквідаційної процедури для задоволення вимог кредиторів, мають різну правову природу та статус, різне походження та призначення. По суті Фонд за рахунок наявних у нього коштів та від імені Держави гарантує виплату вкладнику коштів не за рахунок ліквідаційної маси банку, а за рахунок коштів Фонду і надалі, після виплат, Фонд на цю суму становиться кредитором Банку, отримуючи надалі у встановленому порядку відшкодування коштів за рахунок ліквідаційної маси банку. Відтак, у даному випадку така позиція ЄСПЛ щодо очікування заявником повідомлення про істотні обставини у діяльності банку не може бути пред'явлена в якості претензій до Уповноваженої особи Фонду щодо її висновків та рішень, оскільки вона не вступала у договірні відносини з позивачем та не здійснювала проводку вказаних транзакцій, а застосування у даному випадку п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є імперативним та незалежним від обізнаності клієнта відносно введення особливих умов у діяльності банку. Водночас, позивач не був позбавлений права, за наявності законних підстав, претендувати на отримання відшкодування коштів за вкладом власне за рахунок коштів банку в порядку черговості задоволення акцептованих вимог кредиторів. У разі, якщо позивач вважав, що діями банку (працівника банку) йому було завдано шкоди внаслідок не повідомлення про певні умови діяльності банку, він не був обмежений у можливості розглянути питання щодо реалізації свого права на захист у встановленому порядку щодо відшкодування шкоди.

Що стосується доводів представника відповідача про те, що рішення Правління НБУ про віднесення банку до категорії проблемних набуває чинності через 10 днів після реєстрації у Мінюсті, слід зазначити, що відповідно до ст. 73 Закону України «Про банки та банківську діяльність» («Заходи впливу») віднесення банку до категорії проблемних є заходом впливу НБУ до відповідно банку. Відповідно до ст. 75 цього ж Закону рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. Відповідно до п. 12.4. Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 № 346 (в редакції на час прийняття вищезгаданої постанови правління НБУ від 15.09.2015 №607/БТ про віднесення Банку до категорії проблемних) Національний банк інформує про прийняте ним рішення про віднесення до категорії проблемних з дотриманням вимог нормативно-правового акта Національного банку з питань захисту банківської таємниці: банк та Фонд гарантування. Відповідно до п. 3.3. зазначеного Положення рішення Національного банку про застосування заходу впливу оформляється в установленому Національним банком порядку та є обов'язковим для виконання. Таким чином вказана постанова не підлягала оприлюдненню та, відповідно до п. 2 цієї постанови, підлягала виконанню із дня її прийняття.

Відтак, доводи позивача (його представника), викладені у матеріалах справи, не спростовуються висновків суду та не доводять зворотного.

Отже, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову не має та, відповідно, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін