Справа № 815/5952/17
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5952/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання Кушкань Т.В.;

представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 14.09.2017 року);

представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 20.12.2017 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» (вул. Нахімова, 232, м. Ізмаїл, Одеська обл., 68600, ідентифікаційний код 31893917) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ідентифікаційний код 39398646) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.10.2017 року № НОМЕР_1, -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якій просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.10.2017 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, відображеної у податковій декларації за липень 2017 року. За результатами перевірки складено акт від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-03/31893917 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СУДНОРЕМОНТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДУНАЙСУДНОСЕРВІС» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2017 року», який позивач отримав 12.10.2017 року, у висновках якого зазначено про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника податків у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за липень 2017 року у розмірі 804957,00 грн. Не погоджуючись з зазначеними висновками акту перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-03/31893917 позивач 18.10.2017 року згідно поштової квитанції № 500 поштовим звязком направив відповідачу заперечення вих. № 380 на акт перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-03/31893917. 01.11.2017 року позивач отримав від відповідача лист № 10784/10/15-32-12-03-09 від 25.10.2017 року, відповідно до якого відповідач зазначив, що у звязку з порушенням позивачем строків передбачених п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного подання заперечень до акту перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917, відповідні заперечення залишені без розгляду.

08.11.2017 року позивач отримав від відповідача податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.10.2017 року про відсутність прав позивача на отримання бюджетного відшкодування за період липень 2017 року в розмірі 804957,00 грн. та відсутність права на врахування такої суми відємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість, винесене на підставі акту перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917. Позивач вважає акт перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917 та винесене на його підставі податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.10.2017 року такими, що порушують вимоги чинного законодавства, оскільки зроблені в акті перевірки висновки, не відповідають фактичним обставинам та положенням чинного законодавства.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2018 року адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.10.2017 року № НОМЕР_1 було призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що уважно дослідивши положення адміністративного позову, вважає його положення необґрунтованими та безпідставними в звязку із наступним. Відповідно до фактичних обставин справи на підставі пп.78.1.4, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 03.10.2017 року № 4727, направлень на проведення перевірки від 03.10.2017 року № 7058/12-06, № 7059/12-06, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс», з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2017 року. За результатами проведеної камеральної перевірки складено акт від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-08/31843917. У висновках акту перевірки зазначено, що в порушення п.200.1, абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та пп.4 п.5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року за № 159/28289) встановлено, що підприємство ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс», не має права на отримання бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за липень 2017 року) у розмірі 804957,00 грн. На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 26.10.2017 року № НОМЕР_1, яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування в сумі 804957,00 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що акт перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917 отриманий в результаті проведення документальної позапланової виїзної перевірки є неналежним доказом виходячи із положень процесуального принципу допустимості доказів, закріплених частиною 2 статті 74 КАС України, за якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Після отримання акту перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917 позивач 18.10.2017 року згідно поштової квитанції № 500 поштовим зв'язком направив з повідомленням про вручення до ГУ ДФС в Одеській області заперечення на акт перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917, який останній отримав 23.10.2017 року. ГУ ДФС в Одеській області листом від 25.10.2017 року залишив без розгляду наданні позивачем заперечення. Не погоджуючись з відмовою розглянути заперечення позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо залишення без розгляду заперечень ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» № 380 від 18.10.2017 року на акт перевірки ГУ ДФС в Одеській області від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» та зобовязання їх розглянути. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018 року по справі № 815/5652/17 позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, дії відповідача щодо залишення без розгляду заперечень позивача на акт перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917 визнані протиправними. Податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.10.2017 року було прийняте без врахування висновку про результати розгляду заперечень до акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917, тому не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Акт перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-52-12-08-31893917 не має чіткого посилання на первинні документи, які підтверджують саме факти виявлених порушень законодавства, а відзив на позовну заяву повторює акт перевірки. При цьому позивачем був наданий до суду висновок судово-економічної експертизи № 01/12-17 від 25.12.2017 року, який був складений на підставі наданих первинних документів та який спростовує висновки перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» зареєстроване та перебуває на обліку в Ізмаїльській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області як платник податків з 22.04.2002 року за № 2451.

На підставі направлень від 03.10.2017 року, наказу від 03.10.2017 року № 4727, в період з 05.10.2017 року по 11.10.2017 року співробітники Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області провели документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2017 року.

За результатами цієї перевірки 12.10.2017 року Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області склало акт № 1463/15-52-12-08-31893917 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СУДНОРЕМОНТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДУНАЙСУДНОСЕРВІС» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2017 року».

В акті перевірки встановлені наступні порушення з боку позивача:

- п.200.1, абзац б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та пп.4 п.5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року за № 159/28289, а саме підприємство ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» не має права на отримання бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за липень 2017 року) у розмірі 804957,00 грн.

Не погоджуючись з зазначеними висновками акту перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-03/31893917 ТОВ «Дунайсудносервіс» 18.10.2017 року направило до Головного управління ДФС в Одеській області заперечення на нього.

01.11.2017 року ТОВ «Дунайсудносервіс» отримало від Головного управління ДФС в Одеській області лист № 10784/10/15-32-12-03-09 від 25.10.2017 року про залишення поданих заперечень без розгляду у звязку з порушенням передбачених п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України строків подання заперечень до акту перевірки.

02.11.2017 року ТОВ «Дунайсудносервіс» не погоджуючись з відмовою Головного управління ДФС в Одеській області розглянути заперечення звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій протиправними щодо залишення без розгляду заперечень та зобовязання розглянути заперечення на акт перевірки.

08.11.2017 року ТОВ «Дунайсудносервіс» отримало від Головного управління ДФС в Одеській області за наслідками перевірки на підставі акту перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-52-12-08-31893917 податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.10.2017 року, яким на підставі п.200.1, абзац б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та пп.4 п.5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року за № 159/28289, виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період липень 2017 року та відсутність права на врахування такої суми відємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку відображеного декларації з ПДВ за липень 2017 року у розмірі 804957,00 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2017 року у справі № 815/5652/17 було відмовлено в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання дій протиправними щодо залишення без розгляду заперечень та зобовязання розглянути заперечення на акт перевірки.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018 року у справі № 815/5652/17 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» було задоволено, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2017 року було скасовано та прийнято нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» задоволено, визнано протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо залишення без розгляду заперечень ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» № 380 від 18.10.2017 року на акт перевірки ГУ ДФС в Одеській області від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс», зобовязано ГУ ДФС в Одеській області розглянути заперечення ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» № 380 від 18.10.2017 року на акт перевірки ГУ ДФС в Одеській області від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс».

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

В акті перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917 відповідач зазначає, що до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ (додаток № 3 до податкової декларації за липень 2017 року) позивачем включені суми ПДВ по яким відсутнє відємне значення з ПДВ на загальну суму 762007 грн., а саме:

- по підприємству ТОВ «Морський будівельний комплекс» () в сумі 725183,79 грн. ПДВ включено до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ відємне значення період виникнення якого березень 2017 року в сумі 879238,24 грн., сума податкового кредиту за відповідний період склала 879238,26 грн., однак відповідна продукція (металопрокат (лист (в асортименті), тощо) була реалізована в адресу ПрАТ «ДУНАЙСУДНОРЕМОНТ» () на суму ПДВ 243427,60 грн., відповідне відємне значення з ПДВ по взаємовідносинам із ТОВ «Морський будівельний комплекс» складає 635810,66 грн., відхилення (сума завищення відємного значення, що включено до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ) складає 243427,58 грн., квітень 2017 року в сумі 1009957,20 грн., сума податкового кредиту за відповідний період склала 1009957,20 грн., однак відповідна продукція (металопрокат (лист (в асортименті), тощо) була реалізована в адресу ПрАТ «ДУНАЙСУДНОРЕМОНТ» () на суму ПДВ 481756,20 грн., відповідне відємне значення з ПДВ по взаємовідносинам із ТОВ «Морський будівельний комплекс» складає 528201,00 грн., відхилення (сума завищення відємного значення, що включено до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ) складає 481756,21 грн.;

- по підприємству ПрАТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» () в сумі 36823,00 грн. ПДВ квітень 2017 року в сумі 150748,11 грн., сума податкового кредиту за відповідний період склала 150748,11 грн., однак відповідна продукція (електроенергія) відповідно до наданих в ході перевірки щодо витрат на виконані роботи на адресу ПрАТ «ДУНАЙСУДНОРЕМОНТ» () була «перевиставлена (реалізована)» на суму ПДВ 11934,46 грн. при проведені ремонтних робіт на баржі «MHRT 1804В», т/х «Челсі-4», т/х «Портовий-26», відповідне відємне значення з ПДВ по взаємовідносинам із ПрАТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» складає 138813,65 грн. - відхилення (сума завищення відємного значення, що включено до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ) складає 11934,46 грн., травень 2017 року в сумі 150748,11 грн., сума податкового кредиту за відповідний період склала 150748,11 грн., однак відповідна продукція (електроенергія) відповідно до наданих в ході перевірки щодо витрат на виконані роботи на адресу ПрАТ «ДУНАЙСУДНОРЕМОНТ» () була «перевиставлена (реалізована)» на суму ПДВ 13415,18 грн. при проведені ремонтних робіт на баржі «MHRT 1804В», т/х «Челсі-4», т/х «Портовий-26», відповідне відємне значення з ПДВ по взаємовідносинам із ПрАТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» складає 106717,88 грн., відхилення (сума завищення відємного значення, що включено до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ) складає 13415,18 грн., червень 2017 року в сумі 123291 25 грн., сума податкового кредиту за відповідний період склала 123291,25 грн., однак відповідна продукція (електроенергія) відповідно до наданих в ході перевірки щодо витрат на виконані роботи на адресу ПрАТ «ДУНАЙСУДНОРЕМОНТ» () була «перевиставлена (реалізована)» на суму ПДВ 11472,95 грн. при проведені ремонтних робіт на т/х «Челсі-4», відповідне відємне значення з ПДВ по взаємовідносинам із ПрАТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» складає 111818,30 грн., відхилення (сума завищення відємного значення, що включено до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ) складає 11472,95 грн.

Суд встановив, що у березні та квітні 2017 року ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» придбало продукцію у ТОВ «Морський будівельний комплекс» (), а саме металопрокат (лист в асортименті), яка частково була реалізована ПрАТ «ДУНАЙСУДНОРЕМОНТ» (). За вказаними операціями були складені відповідні первинні документи, зареєстровані податкові накладні. Відповідна вартість, обсяги придбання та подальшого продажу з відображенням сум ПДВ як податкового кредиту так й зобовязань було відображено додатку № 1 до акту перевірки.

Суд погоджується з позивачем, що він мав право включити до розрахунку бюджетного відшкодування за липень 2017 року податкового кредиту по операціям з придбання у ТОВ «Морський будівельний комплекс» металопрокату та у ПрАТ ««ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» електричної енергії, що в подальшому «реалізовано» у перевіряючому періоді за ставкою 20 %, оскільки електроенергія є непрямими витратами підприємства.

Також, в акті перевірки відповідач зазначає про неправомірне включення до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2017 року сум ПДВ по яким не встановлено походження поставлених ТМЦ (підміна товарних позицій або відсутність придбання ТМЦ із вказаною номенклатурою (згідно баз даних ЕРПН) по ланцюгу постачання (в т.ч. за інформацією ГУ ДФС в Одеській області від 29.08.2017 року № 653/11/15-32-21-02) на загальну суму ПДВ 42950,00 грн.

Зазначена сума ПДВ виникла у звязку з придбанням товару: болти, гайки, проволока, манометри, мечники, свердла, сталь, стекло «Тиса», склотканина, тощо у ПрАТ «ПОРТ «ДУНАЙСУДНОСЕРВІС» по 2-м видатковим накладним від 30.04.2017 року № 8 та від 16.06.2017 року № 9, за фактом складання яких постачальником складені та зареєстровані податкові накладні від 30.04.2017 року № 12 та від 16.06.2017 року № 4 на загальну суму придбання 214200,41 грн., в тому числі ПДВ на суму 35700,07 грн.; помпи АР 21.500 1450 об 21л/хв 500 бар у ТОВ «ОПТИМА-ІНЖИНІРІНГ» по видатковій накладній від 01.06.2017 року № 290, за фактом якої постачальником складена та зареєстрована податкова накладна від 29.05.2017 року № 305 на загальну суму 43497,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 7249,50 грн.

Факт придбання вказаного товару підтверджується відповідними первинними документами, які також надавалися відповідачу для дослідження під час проведення перевірки.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704.

Відповідно до пп.2.1, пп.2.2 п.2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Згідно з п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; ґ) виключено; д) виключено; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з п.200.8 ст.200 Податкового кодексу України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Відповідно до абз.4 пп.4 п.5 Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 159/28289, платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Так, за результатами проведеної діяльності у березні, квітні, травні, червні 2017 року ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» декларувало відємне значення з ПДВ, що відображено у відповідних деклараціях за березень, квітень, травень, червень 2017 року, наданих до податкового органу в електронному вигляді з отриманням відповідних квитанцій, які свідчать про їх прийняття. До вказаних декларацій надавались довідки про суми відємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2).

Таким чином, у Додатку № 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування (Д3) за липень 2017 року позивач відобразив суми податкового кредиту, які сплачені постачальникам та брали участь у формуванні загальної суми відємного значення, яке задекларовано у відповідних періодах, зокрема у березні, квітні, травні та червні 2017 року.

Згідно з п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом пяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у звязку з необхідністю зясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу. У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобовязаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки. Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення. Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Відповідно до п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як вже було зазначено вище, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018 року у справі № 815/5652/17 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» задоволено, визнано протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо залишення без розгляду заперечень ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» № 380 від 18.10.2017 року на акт перевірки ГУ ДФС в Одеській області від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс», зобовязано ГУ ДФС в Одеській області розглянути заперечення ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» № 380 від 18.10.2017 року на акт перевірки ГУ ДФС в Одеській області від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс».

Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018 року у справі № 815/5652/17 набрала законної сили з дати її прийняття.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.3 ст.14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.10.2017 року було прийняте відповідачем без врахування заперечень позивача на акт перевірки від 12.10.2017 року № 1463/15-32-12-05/31893917.

Крім того, під час розгляду справи позивач надав до суду висновок судово-економічної експертизи від 25.12.2017 року № 01/12-17, проведеної судовим експертом ОСОБА_3.

За результатами проведення судово-економічної експертизи на підставі заяви ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» судовим експертом були надані відповіді на наступні питання: чи підтверджуються нормативно та документально висновки акту від 12.10.2017 року № 1463/15-52-12-08-31893917 щодо неправомірного віднесення до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ (додаток № 3 до податкової декларації за липень 2017 року) суми ПДВ по яким нібито відсутнє відємне значення з ПДВ на загальну суму 762007,00 грн., а саме по підприємству ТОВ «Морський будівельний комплекс» () в сумі 725183,79 грн. ПДВ, по підприємству ПрАТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» () в сумі 36823,00 грн. ПДВ; чи підтверджуються нормативно та документально висновки акту від 12.10.2017 року № 1463/15-52-12-08-31893917 щодо неправомірного включення до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ (додаток № 3 до податкової декларації за липень 2017 року) сум ПДВ по яким не встановлено походження поставлених ТМЦ (підміна товарних позицій або відсутність ТМЦ із вказаною номенклатурою (згідно баз банних ЄРПН) по ланцюгу постачання) (в т.ч. згідно із інформацією оперативного управління ГУ ДФС в Одеській області від 29.08.2017 року № 653/11/15-32-21-02) на загальну суму ПДВ 42 950,00 грн., а саме по підприємствам ПрАТ «Порт «Дунайсудносервіс» на загальну суму ПДВ 35700,07 грн. та ТОВ «ОПТИМА-ІНЖИНІРИНГ» на суму ПДВ 7249,50 грн.

Згідно з висновком судово-економічної експертизи від 25.12.2017 року № 01/12-17 судовим експертом були здійснені наступні висновки:

по першому питанню - з підстав докладно описаних вище в дослідницькій чистині, висновки акту від 12.10.2017 року № 1463/15-52-12-08-31893917 щодо неправомірного віднесення до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ (додаток № 3 до податкової декларації за липень 2017 року) суми ПДВ, по яким нібито відсутнє відємне значення з ПДВ, на загальну суму 762007 грн., а саме по підприємству ТОВ «Морський будівельний комплекс» в сумі 725183,79 грн. ПДВ та по підприємству ПрАТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» в сумі 36823,00 грн. ПДВ, документально і нормативно не підтверджується;

по другому питанню - з підстав докладно описаних вище в дослідницькій чистині, висновки акту від 12.10.2017 року № 1463/15-52-12-08-31893917 щодо неправомірного включення до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ (додаток № 3 до податкової декларації з ПДВ за липень 2017 року) сум ПДВ по яким не встановлено походження поставлених ТМЦ (підміна товарних позицій або відсутність ТМЦ із вказаною номенклатурою (згідно баз даних ЕРПН) по ланцюгу постачання) (в т. ч. згідно із інформацією оперативного управління ГУ ДФС в Одеській області від 29.08.2017 року № 653/11/15-32-21-02) на загальну суму ПДВ 42950,00 грн., а саме по підприємствам ПрАТ «Порт «Дунайсудносервіс» на загальну суму ПДВ 35700,07 грн., ТОВ «ОПТИМА-ІНЖИНІРИНГ» на суму ПДВ 7249,50 грн. документально і нормативно не підтверджується.

Відповідно до ч.1 ст.101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з ч.3 ст.101 КАС України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Таким чином, висновки акту перевірки відповідача від 12.10.2017 року № 1463/15-52-12-08-31893917 про порушення позивачем п.200.1, абзац б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та пп.4 п.5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року за № 159/28289, є необґрунтованими.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 26.10.2017 року № НОМЕР_1 є протиправним та належить до скасування.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онерїлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які спростовують встановлені вище факти.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» (вул. Нахімова, 232, м. Ізмаїл, Одеська обл., 68600, ідентифікаційний код 31893917) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ідентифікаційний код 39398646) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.10.2017 року № НОМЕР_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 26.10.2017 року № НОМЕР_1.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс» () суму сплаченого судового збору в розмірі 12074 (дванадцять тисяч сімдесят чотири) гривні 35 (тридцять пять) копійок.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено 15 березня 2018 року.

Суддя М.М. Кравченко