Справа № 806/3182/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"06" березня 2018 р. Справа № 806/3182/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Семенець К.О.,

позивача та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" грудня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Військової прокуратури Центрального регіону України про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 позивач ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- винести рішення, яким визнати протиправним рішення першого заступника військового прокурора Центрального регіону України Л.Г. Воліка від 07.11.2017 року за вих. 18/190 вих. - 17 щодо відмови йому у видачі довідки щодо розміру місячного заробітку заступника військового прокурора Житомирського гарнізону для перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ч. 11 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції, що діяла на червень 2008 року і не зазнала змін;

- зобов'язати військову прокуратуру Центрального регіону України надати йому відповідну довідку про розмір місячного заробітку заступника військового прокурора Житомирського гарнізону для перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ч. 11 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції яка діяла на червень 2008 року.

В обґрунтування позову зазначив, що видача довідки про заробітну плату це обов'язок, покладений законодавством на установи організації незалежно від форм власності у тому числі і на органи прокуратури, а тому вважає, що рішення першого заступника військового прокурора Центрального регіону України Л.Г. Воліка від 07.11.2017 за № 18/190 вих. - 17 щодо відмови у видачі довідки про розмір місячного заробітку є протиправним.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.12.2017 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції не врахував:

- його право на отримання інформації відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки дані про заробітну плату є публічною інформацією, так як це витрати з бюджету;

- що відповідачем вже було надано йому дві довідки про заробітну плату за раніше займаною посадою у розрізі складових, на які нараховуються страхові внески;

- зазначаючи про відсутність права на перерахунок пенсії, суд першої інстанції поширив відсутність права і на видачу довідки про заробітну плату.

Відповідач подав на апеляційну скаргу відзив, в якому зазначив, що чинним законодавством не унормовано обов'язку юридичної особи на видачу довідки про заробітну плату особі, яка не перебуває у трудових відносинах, та за період, коли такі відносини фактично не існують. Просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. При цьому, не заявляючи відвід складу суду, який переглядає справу, зазначив, що попри звернення до суду з даним позовом та поданням апеляційної скарги на судове рішення, не довіряє всій судовій системі держави Україна.

Представник відповідача вважає судове рішення законним та просить відхилити апеляційну скаргу відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до військового прокурора Центрального регіону України з заявою від 26.10.2017, в якій просив, у зв'язку з внесенням змін 31.08.2017 до Постанови КМ України від 31.05.2012 за № 505 "Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури" щодо збільшення посадових окладів та надбавок за класні чини за № 657 від 30.08.2017, надати йому офіційну довідку про розмір місячного заробітку заступника військового прокурора Житомирського гарнізону, з якої він вийшов на пенсію, для надання її до Пенсійного фонду з метою здійснення перерахунку пенсії.

Відповідь просив надати у відповідності до Законів України "Про звернення громадян" та "Про надання інформації" (а.с. 6).

За результатами розгляду вищевказаної заяви ОСОБА_3 Військова прокуратура Центрального регіону України листом від 07.11.2017 № 18/190 вих-17 відмовила ОСОБА_3 в наданні довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, повідомивши, що з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відсутні підстави для надання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за умовами Закону України "Про прокуратуру" (а.с. 7).

Позивач не погодився з такою відмовою відповідача та звернувся за поновленням порушеного права до суду.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову. Суд виходив з того, що нормативно-правові акти, які регулювали порядок видачі довідки про заробітну плату для перерахунку пенсій та її форму на момент виникнення спірних правовідносин втратили чинність. Крім того, відповідач не створював та не володів інформацією щодо заробітної плати ОСОБА_3 у зв'язку з внесенням змін 31.08.2017 до Постанови КМ України від 31.05.2012 за № 505.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною 3 статті 3 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Враховуючи вказані норми, позивач має право звернення до відповідача з відповідною заявою.

Згідно частин 1 та 4 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань); рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою про надання йому довідки про розмір місячного заробітку заступника військового прокурора Житомирського гарнізону, з якої він вийшов на пенсію, для надання її до Пенсійного фонду з метою здійснення перерахунку пенсії. При цьому вказав, що він був звільнений з військової служби та військової прокуратури Житомирського гарнізону з такої ж посади 09.06.2008 року. Підставою для необхідності отримання такої довідки стало прийняття змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. N 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" постановою КМУ від 30.08.2017 за №657.

Встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. N 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" були затверджені схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1 - 5.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 були внесені зміни до постанови КМ України від 31 травня 2012 р. N505 щодо оплати праці працюючих працівників прокуратури та затверджені нові схеми посадових окладів працівників місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та прирівняних до них прокуратур та визначені розміри надбавок до посадових окладів працівників органів прокуратури за класні чини в сторону збільшення.

Порядок видачі довідки про заробітну плату для перерахунку пенсій та її форма регулювались Постановою КМ України від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Державної служби України від 03 грудня 2003 року № 319/144 "Про затвердження Порядку видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій державним службовцям у разі ліквідації органів, з яких особа вийшла на пенсію, а також перейменування (відсутності) посад", Постановою Пенсійного фонду України від 30.10.2008 № 19-11 "Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Однак, на момент виникнення спірних правовідносин вищевказані нормативні акти втратили чинність.

Відтак нормативно-правовий акт, який регулював би порядок видачі довідки про заробітну плату для перерахунку пенсій та її форму відсутній.

Окрім того, Законом України від 03.10.2017, № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" були внесені зміни до п. 13 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідно до якої, у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", не переглядається та пенсія не індексується.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_3 правомірно було відмовлено в наданні довідки про розмір місячного заробітку заступника військового прокурора Житомирського гарнізону, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин був відсутній нормативно-правовий акт, відповідно до якого до повноважень відповідача було віднесено видача довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії.

При цьому судова колегія зазначає, що не можна зобов'язати відповідача до вчинення дій, що не передбачені законом.

Надання відповідачем довідок про розмір місячного заробітку в 2016 році (а.с.18-19), не свідчить про протиправність відмови, яка є предметом розгляду даної справи.

Щодо покликань позивача на безпідставне посилання в постанові суду першої інстанції на ч.1 ст.1, ч.3 ст.3, ч.1та 4 ст.15 Закону України "Про звернення громадян", колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне, оскільки правовідносини стосовно звернень громадян і запитів на інформацію регулюються різними законами, той процедурам їх розгляду властиві певні відмінності.

Суть запиту зводиться до прохання надати інформацію, якою володіє розпорядник. Закону України "Про доступ до публічної інформації" надає право доступу до вже існуючої інформації (документів і не вимагає створення у відповідь на запит нової інформації). Винятком є ситуація, коли розпорядник не володіє, але повинен був би володіти певною інформацією.

Інші вимоги або прохання (визнати чи підтвердити юридичний статус, поновити порушене право, тощо) необхідно розглядати відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Унаслідок їх розгляду при наданні відповіді на звернення може створюватися нова інформація.

Згідно із Законом України "Про доступ до публічної інформації" запит - це прохання "особи до розпорядника інформації надати публічну інформації", що знаходиться у його володінні". Тобто Закон не визначає запит як окремий документ, натомість розглядає його як набір даних для отримання публічної інформації у відповідь..

Закон України "Про звернення громадян" визначає звернення громадян як викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Законодавство України не забороняє поєднувати в одному листі запит на інформацію та звернення.

Відповідно, кожен із згаданих законів зобов'язує розглянути і запит, і звернення, застосовуючи різні процедури.

Як вбачається із звернення ОСОБА_3 до Військового прокурора Центрального регіону України від 26.10.2017, він просив видати йому довідку про заробітну плату заступника військового прокурора Житомирського гарнізону з метою здійснення перерахунку пенсії з більш високого заробітку.

Інформація про заробітну плату та інші виплати працівнику державного органу або місцевого самоврядування є інформацією про фізичну особу. Конституційний суд України рішенням від 20.01.2012 року установив, що перебування особи на посаді, пов'язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові обтяження. Публічний характер як самих органів-суб"єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві.

Розпорядження бюджетними коштами включає здійснення витрат з державного чи місцевого бюджету. Заробітна плата та інші виплати (премії, матеріальна допомога тощо) посадовим та службовим особам є витратами з бюджету. Частиною 5 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Це підтверджується положенням статті 5 Закону України "Про захист персональних даних", у якій йдеться про те, що не є конфіденційної інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функції держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень, а також "не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Отже, інформація про заробітну плату, премії, матеріальну допомогу, будь-які інші виплати з державного чи місцевого бюджету працівнику державного органу або місцевого самоврядування не є конфіденційною, не може бути обмежена в доступі і підлягає наданню на запит.

З огляду на викладене, ОСОБА_3, відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" має право отримати будь-яку інформацію щодо заробітної плати працюючого працівника прокуратури, оформивши запит відповідно до приписів цього Закону.

Між тим, запит на інформацію ОСОБА_3 не відповідає вимогам ЗУ "Про доступ до публічної інформації" (за формою і змістом) і тому не може розглядатися як такий.

Отже, суд першої інстанції правильно вказав, що правовідносини, що виникли, з огляду на зміст звернення ОСОБА_3 та його мету, врегульовані ЗУ "Про звернення громадян".

Відповідно до 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" грудня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "13" березня 2018 р.