Справа № 806/1932/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

13 березня 2018 року

справа №806/1932/16

адміністративне провадження №К/9901/4821/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Васильєва І. А., Пасічник С.С.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року у складі судді Романченка Є.Ю. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2017 року у складі колегії суддів Кузьменко Л.В., Іваненко Т.В., Франовської К.С. у справі №806/1932/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Головинський граніт» до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІМІР», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 червня 2016 року № у частині,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Головинський граніт" (далі за текстом - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі за текстом - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 червня 2016 року № 1 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених і Україні товарів (робіт, послуг) у частині суми 1 946 446 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням 1538642 грн., за штрафними (фінансовими санкціями 361779 грн., з мотивів безпідставності його прийняття у цій частині.

14 лютого 2017 року постановою Житомирського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2017 року, позов задоволено у повному обсязі.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із правомірності віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум сплаченого податку на додану вартість при придбанні послуг, наданих третьою особою. Суди виходили з презумпції добросовісності платників податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки та відсутності у податкових органів права тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов'язки, не передбачені чинним законодавством.

28 грудня 2017 року Головне управління Державної фіскальної служби в Житомирській області подало касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та процесуального права, просить постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Касаційна скарга податкового органу мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно надано оцінку обставинам, що вказують на реальність господарських операцій, внаслідок здійснення яких сформовано податковий кредит.

09 лютого 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив Ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Головинський граніт» на касаційну скаргу, в якому позивач вказував, що касаційна скарга зводиться до переоцінки обставин справи та доказів з боку відповідача, що не є підставою для скасування судових рішень за диспозицією статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою судді Верховного Суду від 02 березня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 13 березня 2018 року о 10:00 год., про що належним чином повідомлені учасники справи.

13 березня 2018 року у судове засідання жодний з учасників справи не з'явився, з огляду на що Суд здійснив касаційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстави для задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

З 29 квітня 2016 року по 12 травня 2016 року посадовими особами Володарсько - Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області та Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку фінансово - господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Головинський граніт», зокрема з питань дотримання вимог податкового законодавства за період діяльності з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року, результати якої наведені в акті перевірки від 19 травня 2016 року № 1/06-30-07-22 (далі - акт перевірки).

13 червня 2016 року податковим органом на підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1975048,00 грн. (за податковим зобов'язанням - 1580038 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 395010 грн.), яке оскаржується позивачем частково, оскільки позивач погоджується із визначенням грошового зобов'язання за безпідставне віднесення до складу податкового кредиту суми 22881 грн., яка не підтверджена податковими накладними.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що за наслідками порушення п.44.1, 44.6 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України Товариством занижено податок на додану вартість за звітні податкові періоди з лютого 2013 по березень 2015 року внаслідок виконання договору про надання послуг, укладеного з третьою особою.

Визнаючи правомірність дій позивача та підтверджуючи реальність правочинів, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з факту підтвердження реальності господарських операцій, здійснених на підставі договору про надання послуг № 2012/12/01 від 01 грудня 2012 року, належним чином оформленими первинними документами, а саме специфікаціями (замовленнями) до договору на послуги з обробки давальницької сировини, актами прийому - передачі сировини, актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), розрахунками вартості виконаних робіт, податковими накладними.

Позиція відповідача полягає у тому, що діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМІР» має всі ознаки фіктивної, оскільки позивач та його контрагент здійснюють виконання договору за однією адресою. Договору оренди приміщення, устаткування ним не надано, має господарські взаємовідносини лише з позивачем.

Податковий орган доводить, що позивач отримує послуги при наявності власного цеху по обробці каменю, спеціалістів та обладнання.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про підтвердження фактів реального отримання послуг позивачем, формування за цими господарськими операціями податкового кредиту та, як наслідок, відсутність у податкового органу підстав для виключення зі складу податкового кредиту сум віднесеного податку на додану вартість.

Доводи податкового органу щодо фіктивності діяльності третьої особи у справі є припущеннями, власними висновками, право надання яких знаходиться за межами компетенції податкового органу. Належних доказів щодо фіктивності контрагента позивача впродовж розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також під час проведення перевірки, податковим органом не наведено та не надано.

Жодних доводів щодо порушень судами норм Податкового кодексу України, на підставі яких прийняте спірне податкове повідомлення-рішення або неправильного застосування їх судами, неправильного тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню, податковим органом в касаційній скарзі не наведено. Доводи касаційної скарги зводяться виключно до встановлення фактичних обставин справи, що знаходиться за межами перегляду судом касаційної інстанції відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 вересня 2017 року у справі №806/1932/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А.Васильєва

С.С.Пасічник