Справа № 522/3781/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 березня 2018 року

Київ

справа № 522/3781/17

провадження № К/9901/34685/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

перевіривши касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2017 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду з позовом, у якому просило суд визнати протиправними дії відповідача з винесення постанови від 13 лютого 2017 року ВП № 52722265 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12800 гривень і скасувати цю постанову.

Приморський районний суд м. Одеси постановою від 16 травня 2017 року позов задовольнив:

визнав протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 13 лютого 2017 року ВП № 51842742 у розмірі 12800 гривень;

скасував постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з боржника виконавчого збору від 13 лютого 2017 року ВП № 51842742 у розмір 12800 гривень.

Відповідач оскаржив таке рішення в апеляційному порядку, в наслідок чого скаргу повернуто судом апеляційної інстанції з підстав несплати судового збору.

Повторно подану апеляційну 6 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року залишено без руху та запропоновано у тридцятиденний строк з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху виправити недоліки шляхом надання до суду квитанції про сплату судового збору в повному обсязі за подачу апеляційної скарги, заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою від 27 грудня 2017 року Одеський апеляційний адміністративний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2017 року.

Вважаючи таку ухвалу постановленою з порушенням вимог процесуального закону, відповідач подав касаційну скаргу.

6 березня 2018 року касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження. У скарзі ставиться питання про поновлення строку на касаційне оскарження, проаналізувавши доводи якого та матеріали касаційної скарги суд дійшов висновку про поважність причин пропуску цього строку.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Констатуючи відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що в поданій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження автор не наводить жодних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та не надає відповідних доказів.

Також суд апеляційної інстанції зауважив на тому, що апелянтом втретє не сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі.

Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини, а до скарги не додано будь-яких доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, які би зумовлювали об'єктивну неможливість вчасного звернення з апеляційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Частиною четвертою статті 189 зазначеного Кодексу передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Аналогічні положення закріплені у чинній редакції КАС України.

Так, згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску апелянтом строку на касаційне оскарження та відсутності підстав для його поновлення, вірно застосував положення частини третьої статті 298 та пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 332, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Визнати поважними причини пропуску Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області строку на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2017 року у справі № 522/3781/17.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2017 року у справі № 522/3781/17.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець