Справа № 826/5910/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2018 року № 826/5910/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест"

до

Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про

визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" (надалі – Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі – Відповідач), в якому просить суд: визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.02.2017 p., щодо завищення від’ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі - 1796667 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 06.09.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі необґрунтованих висновків Акту перевірки щодо порушення Позивачем приписів податкового законодавства прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, якими Позивачу завищено від’ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту.

Відповідачем надано суду письмові заперечення на позовну заяву, які за змістом є ідентичними Акту перевірки.

Під час розгляду справи 31.10.2017 р. сторонами заявлено клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи клопотання представників сторін, Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України (в редакції станом на жовтень 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Співробітниками Головного управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Укрбуд Інвест" (код 39534785) з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Інтер-Торг" (код 39996084) за період з 01.07.2016 року по 31.07.2016 р.

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 26.01.2017 р. № 20/26-15-14-04-03/39534785 (надалі – Акт перевірки).

В Акті перевірки Контролюючим органом встановлено наступні порушення: п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, що призвело до завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість за липень 2016 року на загальну суму 1796667,00 гривень.

На підставі висновків Акту перевірки Контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08.02.2017 року, яким зменшено суму від’ємного значення на суму 1796667,00 грн. за липень 2016 р.

Не погоджуючись з спірним податковим повідомлення-рішенням Позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України (надалі – ДФС України), за результатом розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 14.04.2017 року №7985/6/99-99-11-01-02-25, яким залишено без змін податкове повідомлення рішення, а скаргу Позивача - без задоволення.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, перевіркою було встановлено, що ТОВ «УКРБУД ІНВЕСТ» фактично здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання при складенні первинних документів: договорів на виконання загально - будівельних робіт, змісту операції - її вид (виконання робіт, падання послуг, оплата тощо), найменування (номенклатура), інші характеристики виконаних робіт (наданих послуг), обсягу операції - кількість, актів приймання викопаних будівельних робіт за формою КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3, ціна та загальна вартість або сума перерахування коштів без урахування ПДВ і сума ПДВ, всупереч норм частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб'єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п'ятого ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

На думку Відповідача вищезазначене кваліфіковано, як відображення господарської операції, яку не було реально вчинено.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «ХК «Київміськбуд» (Замовник), з однієї сторони, та ТОВ "Укрбуд Інвест", з іншої сторони, укладено Договори: №585/КБ по виконанню загально-будівельних робіт на житловому будівництві між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою у Подільському районі м. Києва Жит. Буд №7 (4 пусковий комплекс) від 22.04.2015 р. (надалі – Договір №585/КБ); №567/КБ по виконанню робіт з житлового будівництва між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою у Подільському районі м. Києва (І черга будівництва: 2-й пусковий комплекс) від 22.04.2015 р. (надалі – Договір №567/КБ); №564/КБ по виконанню робіт з житлового будівництва між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою у Подільському районі м. Києва (І черга будівництва: 1-й пусковий комплекс) від 22.04.2015 р. (надалі – Договір №567/КБ); №822/КБ по виконанню робіт з житлового будинку №3 з вбудовано-прибудованим дитячим дошкільним закладом по вул. Обухівській, 135-а у Святошинському районі м. Києва від 07.06.2016 р. (надалі – Договір №822/КБ); №563/КБ по виконанню робіт по об’єкту: «Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями та паркінгом на вул. Горлівській, 215-а, 215-б, 215-в в Дарницькому районі м. Києва» від 22.04.2016 р. (надалі – Договір №563/КБ);

Між ТОВ "Укрбуд Інвест", який діє на підставі Договору підряду №585/КБ від 22.04.2015 р., укладеного з ПАТ «ХК «Київміськбуд» (Генпідрядник), з однієї сторони, та ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016" (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договір №585/КБ по виконанню загально-будівельних робіт на житловому будівництві між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою у Подільському районі м. Києва Жит. Буд №7 (4 пусковий комплекс)від 29.06.2016 р.(надалі – Договір №585/13).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2 та 1.7 Договору №585/13, Підрядник зобов'язується відповідно до проектно-кошторисної документації у визначені цим Договором строки, виконати загально - будівельні роботи на Об'єкті за адресою: житлове будівництво між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою у Подільському районі м. Києва, жит.буд.№ 7 (4 пусковий комплекс) та здати вище зазначені Роботи Генпідряднику та Замовнику. Генпідрядник зобов'язується прийняти якісно та у відповідності з документацією виконані Підрядником Роботи та здійснити їх оплату на умовах, визначених даним Договором. Склад та обсяги Робіт, що доручаються до виконання Підряднику визначені проектною документацією в межах положень даного Договору та усіх додатків до нього (підписаних уповноваженими представниками та скріплених печатками Сторін). Склад і обсяги Робіт можуть бути переглянуті в процесі будівництва Об'єкта у разі внесення змін до проектної документації в порядку, передбаченому даним Договором та чинним законодавством України. Підрядник виконує власними та залученими, за погодженням з Генпідрядником, силами і засобами загально-будівельні роботи, передбачені проектно-кошторисною документацією, здійснює випробування змонтованих конструкцій, здає роботи Генпідряднику в експлуатацію ліквідує недоробки і дефекти, що виникли з його вини і виявлені в ході приймання Робіт і гарантійні строки експлуатації Об'єкта.

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано суду наступні документи: Довідки про вартість будівельних робіт та витрат: за липень -1 2016 р. від 12.07.2016 р., за липень -2 2016 р. від 13.07.2016 р., Акти приймання виконаних будівельних робіт: №1 за липень 2016 р., №2 за липень 2016 р., які Судом досліджено та копії залучено до матеріалів справи.

Крім того, між ТОВ "Укрбуд Інвест", який діє на підставі Договору підряду №567/КБ від 22.04.2015 р., укладеного з ПАТ «ХК «Київміськбуд» (Генпідрядник), з однієї сторони, та ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016" (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договір №567/15 по виконанню загально-будівельних робіт на житловому будівництві (житлові будинки №3, №4) між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою у Подільському районі м. Києва (ІІ пусковий комплекс) від 30.06.2016 р.(надалі – Договір №567/15).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2 та 1.7 Договору №567/15, Підрядник зобов'язується відповідно до проектно-кошторисної документації у визначені цим Договором строки, виконати загально будівельні роботи на Об'єкті, здати вище зазначені Роботи Генпідряднику та Замовнику. Генпідрядник зобов'язується прийняти виконані Підрядником Роботи належним чином Роботи та здійснити їх оплату на умовах, значених цим Договором. Склад та обсяги Робіт, що доручаються до виконання Підряднику визначені проектною документацією в межах положень даного Договору та усіх додатків до нього (підписаних уповноваженими представниками та скріплених печатками Сторін). Склад і обсяги Роби можуть бути переглянуті в процесі будівництва Об'єкта у разі внесення змін до проектної документації в порядку, передбаченому даним Договором та чинним законодавством України. Підрядник виконує власними та залученими, за погодженням з Генпідрядником, силами і засобами загально-будівельні роботи, передбачені проектно-кошторисною документацією, здійснює випробування змонтованих конструкцій, здає роботи Генпідряднику в експлуатацію ліквідує недоробки і дефекти, що виникли з його вини і виявлені в ході приймання Робіт і гарантійні строки експлуатації об'єкта.

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано суду наступні документи: Довідки про вартість будівельних робіт та витрат: за липень 2016 р. від 14.07.2016 р., від 19.07.2016 р., від 20.07.2016 р.; Акти приймання виконаних будівельних робіт: №б/н за липень 2016 р. від 14.07.2016 р., від 19.07.2016 р., від 20.07.2016 р., які Судом досліджено та копії залучено до матеріалів справи.

Також, між ТОВ "Укрбуд Інвест", який діє на підставі Договору №564/КБ, укладеного з ПАТ «ХК «Київміськбуд» (Генпідрядник), з однієї сторони, та ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016" (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договір №564/13 по виконанню загально-будівельних робіт на житловому будівництві (житловий будинок №2) між вул. Новомостицькою та вул. Замковецькою у Подільському районі м. Києва (І пусковий комплекс) від 01.06.2016 р.(надалі – Договір №564/13).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2 та 1.7 Договору №564/13, Підрядник зобов'язується відповідно до проектно-кошторисної документації у визначені цим Договором строки, виконати загально будівельні роботи на Об'єкті, здати вище зазначені Роботи Генпідряднику та Замовнику. Генпідрядник зобов'язується прийняти виконані Підрядником Роботи належним чином Роботи та здійснити їх оплату на умовах, значених цим Договором. Склад та обсяги Робіт, що доручаються до виконання Підряднику визначені проектною документацією в межах положень даного Договору та усіх додатків до нього (підписаних уповноваженими представниками та скріплених печатками Сторін). Склад і обсяги Роби можуть бути переглянуті в процесі будівництва Об'єкта у разі внесення змін до проектної документації в порядку, передбаченому даним Договором та чинним законодавством України. Підрядник виконує власними та залученими, за погодженням з Генпідрядником, силами і засобами загально-будівельні роботи, передбачені проектно-кошторисною документацією, здійснює випробування змонтованих конструкцій, здає роботи Генпідряднику в експлуатацію ліквідує недоробки і дефекти, що виникли з його вини і виявлені в ході приймання Робіт і гарантійні строки експлуатації об'єкта.

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано суду наступні документи: Довідки про вартість будівельних робіт та витрат: за липень 2016 р. від 15.07.2016 р., від 18.07.2016 р.; Акти приймання виконаних будівельних робіт: №б/н за липень 2016 р. від 15.07.2016 р., від 18.07.2016 р., банківські виписки, які Судом досліджено та копії залучено до матеріалів справи.

Між ТОВ "Укрбуд Інвест", який діє на підставі Договору підряду №822/КБ від 07.06.2016 р., укладеного з ПАТ «ХК «Київміськбуд» (Генпідрядник), з однієї сторони, та ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016" (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договір №822/6 по виконанню робіт з житлового будинку №3 з вбудовано-прибудованим дитячим дошкільним закладом по вул. Обухівській, 135-а у Святошинському районі м. Києва від 29.06.2016 р.(надалі – Договір №822/6).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2 та 1.7 Договору №822/6, Підрядник зобов'язується відповідно до проектно-кошторисної документації у визначені цим Договором строки, виконати загально - будівельні роботи на Об'єкті за адресою: Житловий будівництво будинку №3 з вбудовано-прибудованим дитячим дошкільним закладом по вул. Обухівській, 135-а у Святошинському районі м. Києва та здати вище зазначені Роботи Генпідряднику та Замовнику. Генпідрядник зобов'язується прийняти якісно та у відповідності з документацією виконані Підрядником Роботи та здійснити їх оплату на умовах, визначених даним Договором. Склад та обсяги Робіт, що доручаються до виконання Підряднику визначені проектною документацією в межах положень даного Договору та усіх додатків до нього (підписаних уповноваженими представниками та скріплених печатками Сторін). Склад і обсяги Роби можуть бути переглянуті в процесі будівництва Об'єкта у разі внесення змін до проектної документації в порядку, передбаченому даним Договором та чинним законодавством України. Підрядник виконує власними та залученими, за погодженням з Генпідрядником, силами і засобами загально-будівельні роботи, передбачені проектно-кошторисною документацією, здійснює випробування змонтованих конструкцій, здає роботи Генпідряднику в експлуатацію ліквідує недоробки і дефекти, що виникли з його вини і виявлені в ході приймання Робіт і гарантійні строки експлуатації Об'єкта.

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано суду наступні документи: Довідки про вартість будівельних робіт та витрат: за липень 2016 р. від 25.07.2016 р., від 26.07.2016 р., Акти приймання виконаних будівельних робіт: №б/н від 25.07.2016 р., №2 від 26.07.2016 р., які Судом досліджено та копії залучено до матеріалів справи.

Крім того, між ТОВ "Укрбуд Інвест", який діє на підставі Договору підряду №563/КБ від 22.04.2015 р., укладеного з ПАТ «ХК «Київміськбуд» (Генпідрядник), з однієї сторони, та ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016" (Підрядник), з іншої сторони, укладено Договір №563/9 на виконанню загально будівельних робіт на будівництві житлового будинку з вбудованими приміщеннями та паркінгом на вул. Горлівській, 215-а, 215-б, 215-в в Дарницькому районі м. Києва від 30.06.2016 р.(надалі – Договір №563/9).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2 та 1.7 Договору №563/9, Підрядник зобов'язується відповідно до проектно-кошторисної документації у визначені цим Договором строки, виконати загально будівельні роботи на Об'єкті, здати вище зазначені Роботи Генпідряднику та Замовнику. Генпідрядник зобов'язується прийняти виконані Підрядником Роботи належним чином Роботи та здійснити їх оплату на умовах, значених цим Договором. Склад та обсяги Робіт, що доручаються до виконання Підряднику визначені проектною документацією в межах положень даного Договору та усіх додатків до нього (підписаних уповноваженими представниками та скріплених печатками Сторін). Склад і обсяги Роби можуть бути переглянуті в процесі будівництва Об'єкта у разі внесення змін до проектної документації в порядку, передбаченому даним Договором та чинним законодавством України. Підрядник виконує власними та залученими, за погодженням з Генпідрядником, силами і засобами загально-будівельні роботи, передбачені проектно-кошторисною документацією, здійснює випробування змонтованих конструкцій, здає роботи Генпідряднику в експлуатацію ліквідує недоробки і дефекти, що виникли з його вини і виявлені в ході приймання Робіт і гарантійні строки експлуатації об'єкта.

В підтвердження виконання умов Договору Позивачем надано суду наступні документи: Довідки про вартість будівельних робіт та витрат: за липень-1 2016 р. від 21.07.2016 р., за липень-2 2016 р. від 22.07.2016 р., Акти приймання виконаних будівельних робіт: №1 від 21.07.2016 р., №2 від 22.07.2016 р., банківські виписки, які Судом досліджено та копії залучено до матеріалів справи.

Крім того, Суд звертає увагу, що Позивачем надано суду платіжні доручення, які підтверджують оплату отриманих послуг.

Факт оплати Позивачем робіт не заперечується сторонами отже додатково не доказується під час вирішення справи.

Судом досліджено первинну документацію та встановлено, що в вищезазначених документах зазначено, які послуги отримувалися, всі рядки заповнені належним чином, що в свою чергу свідчить по здійснення господарських взаємовідносинах в межах їх господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами, що є свідченням добросовісності Позивача при здійсненні вказаних операцій. Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань та фінансових ресурсів.

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Відповідно до ст. 9 розділу 3 Закону про бухгалтерський облік, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Господарські операції, як зазначено в п.5 ст.9 цього Закону, повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідно до ст. 11 Закону, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

З аналізу вищезазначених норм закону та матеріалів справи, Суд приходить до висновку, що Позивачем надано суду переконливі докази того, що вищезазначені договори були укладені з метою настання реальних обставин, а тому висновки викладені в Акті перевірки є помилковими та викладеними з порушенням норм податкового права.

Крім того, Суд зазначає, що Контролюючим органом не надано належних доказів на підтвердження того, що контрагент Позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов'язань третіх осіб.

Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 ПК України закріплено, що податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України для виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов’язань платник податку зобов’язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено Судом, на момент складання податкових накладних контрагент Позивача, був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг (товар); в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких Позивач формував податковий кредит, та які знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1статті 201 Податкового кодексу України.

Вищим адміністративним судом України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Відповідні висновки узгоджуються з позицією Верховного суду України, викладеною в постановах від 22 вересня 2015 року у справах №810/5645/14 та №2а-2717/11/2670. Зокрема, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України було зазначено, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.

Отже, висновки Відповідача, які ґрунтуються лише на податковій інформації та звітності контрагента позивача, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірного договору за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Контролюючи органи не наділені повноваженнями на перевірку економічної доцільності рішень, що приймаються суб’єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов’язань тощо).

В рішенні Вищого адміністративного суду України від 07 вересня 2016 року по справі № К/800/31623/15, за змістом якого неприпустимим є притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії, що також підтверджується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка, в свою чергу, для національних судів є «джерелом права».

Пунктом 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків».

Викладені Відповідачем аргументи для збільшення Позивачу податкового зобов'язання з ПДВ є недостатніми, позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту є несправедливим, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, знаходження за заявленою юридичною адресою, тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10, відповідно до якої чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Отже, господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

За змістом рішення Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2016 року у справі №К/800/3837/16 наголошено на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Так, наведені інспекцією аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 КАС України. Чинним законодавством України на сторону господарських операцій - покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов'язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії постачальників товару (послуг) зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту.

У рішенні в справі "Щокін проти України" (п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов'язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у пп. 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: "Найпершою та найбільш важливою вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише "на умовах, передбачених законом" і другий параграф визначає, що Держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні."

Таким чином, будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що викладені в Акті перевірки висновок Контролюючого органу про порушення Позивачем є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинами справи.

В частині щодо визнання нечинним податкове повідомлення-рішення Суд зазначає наступне.

Встановлені статтями 5, 245, 264 Кодексу адміністративного судочинства України способи захисту порушеного права не є вичерпними, разом з тим, деякі із встановлених способів захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних правовідносин, так, зокрема, вимога про визнання нечинним акта може стосуватися лише нормативно-правового акта, а про визнання протиправним індивідуального акта. При цьому вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним, скасування) індивідуальних актів не містять різних способів захисту, а є одним і тим же способом, сформульованим у різних словесних формах.

Таким чином, у тих випадках, коли предметом спору є індивідуальний акт, дія або бездіяльність позовною вимогою за правилами Кодексу адміністративного судочинства України має бути визнання такого акта, дії чи бездіяльності протиправними (недійсними, незаконними, неправомірними, скасування такого акту), а в разі оскарження нормативно-правового акта визнання його нечинним.

Суд звертає увагу, що податкові повідомлення – рішення за своєю природою не є нормативно правовим актом, а є актом індивідуальної дії, то в даному випадку дані рішення не підлягають визнанню нечинними.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 17.08.2010 у справі № К-23575/10.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення 08.02.2017 року № винесено з порушенням вимог законодавства, а отже підлягає скасуванню та визнанню протиправним.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" (адреса: 01014, м. Київ, вул. Бастіонна буд. 14-А, офіс 42; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 08.02.2017 p., щодо завищення від’ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

3. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві (адреса: 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" (адреса: 01014, м. Київ, вул. Бастіонна буд. 14-А, офіс 42; ) судові витрати в сумі 26950,00 грн. (двадцять шість тисяч дев’ятсот п’ятдесят гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук