Справа № 2-а/0614/752/11
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" березня 2018 р. м. Житомир Справа № 2-а/0614/752/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

представника апелянта, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від "10" січня 2018 р. за заявою ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання (судове рішення ухвалене суддею Тимошенко А.О. в м.Малині), у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про визнання дій неправомірними, перерахунок та виплату коштів , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 14.04.2011р. позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області стосовно сплати ОСОБА_2 за період з 17.08.2010р. по 17.02.2011р. соціальних виплат в менших розмірах, ніж передбачено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи". Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 за період з 17.08.2010р. по 17.02.2011р. щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі, визначеному ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює 30% від мінімальної заробітної плати, встановленої Законами України "Про Державний бюджет України на 2010 рік» та «Про Державний бюджет України на 2011 рік" щомісячно, з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Постанова набрала чинності 22.03.2012р. згідно з ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду.

На підставі заяви, 28.11.2017р. заявник отримав виконавчий лист.

В грудні 2017р. ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред"явлення виконавчого листа до виконання з підстав його пропуску в зв"язку із хворобою, похилим віком, будучи пригніченою від наслідків боротьби з хворобою та занепокоєною подальшим підтриманням свого фізичного стану і здоров'я в цілому, була не в змозі самостійно проаналізувати законодавство України щодо порядку виконання рішення суду та прийняти правильне рішення щодо цього.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 10.01.2018р. відмовлено ОСОБА_2 в поновленні пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа виданого у адміністративній справі №2а/0614/752/11 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Заявник зазначає в апеляційній скарзі, суд неповно з"ясував обставини справи, не дав правильної правової оцінки доказам, поданим на обґрунтування поважності причин пропуску строку.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви, виходив з того, що на підтвердження поважності причин пропуску строку стягувач надала документи з яких вбачається (а.с. 30-33), що вона є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи внаслідок онкологічного захворювання, яке пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, однак з вищевказаних доказів не вбачається, що стягувач не мала можливості вчасно отримати виконавчий лист та пред'явити його до виконання.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні підстави.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.14 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно із ч.4 ст.257 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII (в редакції чинній на час подачі заяви про видачу виконавчого листа) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зі змісту ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII, який набрав чинності з 05.10.2016р., слідує, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

До набрання чинності цим законом, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання становив один рік.

Пунктом 5 розділом ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1404-VIII встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом виконавчого листа є заява стягувача, а підставою поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є визнані судом поважні причини такого пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 КАС України (в редакції чинній на час подачі заяви про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання) стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Досліджуючи обставини щодо причин пропуску заявником строку пред"явлення виконавчого листа до виконання, колегія суддів встановила наступне.

Вирішуючи питання щодо визнання поважними причин пропуску строку, суд повинен перевірити, чи пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, чи поважні причини такого пропуску, що було підставою несвоєчасного звернення за виконанням судового рішення.

Поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення певної процесуальної дії в межах строків, установлених законодавством.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, які не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Як вбачається з висновку №37 від 21.03.2004р. спеціальної лікарсько-консультативної комісії Житомирського обласного онкологічного диспансеру внаслідок відповідного обстеження отримала діагноз "злоякісна пухлина молочної залози ІІІ ступеня". Вказане захворювання, відповідно до висновку, стало наслідком аварії на ЧАЕС, в зв'язку з цим відповідна медична установа, на обстеженні в якій позивач знаходилась, здійснила лікарське операційне втручання (виконала операцію), внаслідок якої наслідки хвороби були ліквідовані, однак, незважаючи на це, згідно з консультативними висновками та за переконаннями лікарів потребувала постійного, неухильного медичного огляду з метою не допустити подальшого розвитку хвороби чи появи нового її джерела. Дотримуючись приписів лікарів, протягом наступних років з'являлася та продовжую з'являтись до медичної установи для здійснення такого огляду, крім того, неодноразово була піддана лікуванні хіміко-терапевтичними засобами.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, що причини пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, вказані заявником, є неповажними.

Зазначене є суттєвою перешкодою в реалізації права на звернення осіб, на користь яких ухвалено рішення, до відповідних органів для виконання такого рішення, а також поважною причиною пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини право на виконання рішення суду є складовою права на доступ до суду передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду.

Аналізуючи наведені приписи та обставини, судова колегія приходить до висновку, що причини пропуску заявником строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є поважними, з метою належного виконання судового рішення, слід поновити цей строк.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Отже, Суд вважає, що заявникові не можна було дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Суд також повторює, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання слід поновити.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від "10" січня 2018 р. скасувати.

Прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_2 у справі №2-а/0614/752/11 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання задовольнити та поновити строк пред'явлення його до виконання.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "13" березня 2018 р.