Справа № 808/526/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 березня 2018 року (о 17 год. 45 хв.)Справа № 808/526/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Продмаш-Веселе» (місцезнаходження: 72202, Запорізька область, смт. Веселе, вул. Миру, 20-А, )

до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Івана Алексєєва, буд. 2, )

про визнання протиправним розпорядження та визнання протиправними дій

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Продмаш-Веселе» (далі ОСОБА_1 «Продмаш-Веселе», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі Мелітопольського обєднаного УПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить:

визнати протиправним розпорядження відповідача №116806 від 26.05.2016 та №119441 від 26.05.2016 в частині зміни умов призначення пенсій за віком на пільгових умовах пенсіонерам гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3 із застосуванням пункту "б" частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

протиправними дії відповідача щодо зобовязання позивача відшкодувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з"статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім працівників безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугіллю, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників), а саме: №04/04 від 02.07.2016, №1362/10/04 від 03.08.2016, №2128/14/04 від 07.12.2016, №2128/14/04 від 07.12.2016, №б/н, дата складання не вказана, за період лютий 2017 року, №б/н, дата складання не вказана, за період березень 2017 року, №3360/07 від 06.07.2017, №10079/101-14 від 06.11.2017 за травень 2017 року, №10080/101-14 від 06.11.2017 за червень 2017 року; №10081/101-14 від 06.11.2017 за липень 2017 року; №10082/101-14 від 06.11.2017 за серпень 2017 року; №10083/101-14 від 06.11.2017 за вересень 2017 року; №10084/101-14 від 06.11.2017 за жовтень 2017 року.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві та додаткових поясненнях у справі (вх. №4375 ввід 12.02.2018) посилається на приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зазначає, що відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах, не підлягають пенсії, які призначені з урахуванням пільгового стажу, набутого до 01.01.1992 (день введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто пенсії, призначені відповідно до статті 100 вказаного Закону відшкодуванню не підлягають. Вказує, що за даними вищезазначених розрахунків гр. ОСОБА_4 призначено пенсію 04.03.2014, а гр. ОСОБА_2 з 30.07.2015, станом на відповідні дати відповідачем призначено пенсії зазначеним особам у відповідності до положень ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на підставі фактичних даних (документів), наявних у відповідних матеріалах пенсійних справ, які відповідно до п. 4.8 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання чи реєстрації або за місцем перебування пенсіонера. Так, станом на дату складання позову зазначені фактичні дані (документи) не змінювались, а отже, на думку представника позивача, у відповідача відсутні були підстави вчиняти оскаржувані дії та складати відповідні розпорядження. Крім того, зауважує, що пенсії зазначеним особам було призначено з урахуванням відповідного пільгового стажу, набутого до 01.01.1992, тобто фактично за положеннями ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а отже відсутні підстави для сплати позивачем фактичних витрат на виплату та доставку пенсій відповідно до п. 2 Прикінцевих і Перехідних положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Вважає, що відповідно до положень Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, результати аудиторської перевірки та рішення відповідача про перерахунок пенсії вказаним особам через зміну надбавки не можуть слугувати підставою для складання відповідних розрахунків, тобто в даному випадку не відповідають змісту ст. 19 Конституції України, а отже є протиправними.

25.01.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (№2741), у якому пояснює, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримують пенсію за віком на пільгових умовах з 04.03.2014 та 31.07.2015 відповідно. Вказує, що під час призначення вказаним особам пенсії на пільгових умовах відповідачем помилково була застосована ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, помилка відповідача у застосуванні при призначенні пенсій вказаним особам ст. 100 замість ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» була виявлена Головним управлінням ПФУ у Запорізькій області під час проведення у червні 2016 року внутрішнього аудиту, за результатами якого у аудиторському звіті надані рекомендації відповідачу з усунення виявлених порушень. Ураховуючи викладене, вважає, що розпорядження, що оскаржуються є законними, оскільки вони прийняті з метою приведення пенсій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до вимог законодавства. Зазначає, що після винесення відповідачем розпоряджень №119443, №118806 від 26.05.2016 у позивача відповідно до п. 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст. 2 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» виникло зобовязання з відшкодування фактичних витрат відповідача з виплати пільгових пенсій, починаючи з липня 2016 року, у звязку із чим відповідачем у встановленому порядку направлені на адресу позивача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Крім того, представником позивача надано суду відповідь на відзив (вх. №3239 від 30.01.2018), у якому стосовно посилань представника відповідача на перебіг строку позовної давності звертає увагу суду, що позивач неодноразово звертався до відповідача із відповідними зверненнями (№108 від 13.07.2016, №129 від 23.08.2016, №31107/04 від 0401.2017, №8 від 20.01.2017), які залишено без розгляду відповідачем, а тому початок перебігу строку звернення до суду із цим позовом починається з наступного дня, після дати закінчення строку для розгляду відповідачем відповідних звернень позивача, встановлених Законом України «Про звернення громадян», тобто з 21.02.2017, за таких обставин вважає, що строк звернення до суду позивачем не порушено.

Представник позивача у судове засідання не зявився, проте звернувся до суду із заявою (вх. №8337 від 14.03.2018) про розгляд справи без його участі у письмовому провадженні.

Представник відповідача також звернувся до суду із заявою (вх. №8338 від 14.03.2018) про розгляд справи без його участі у письмовому провадженні. Проти позову заперечує у повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 «Продмаш-Веселе» () є юридичною особою, яка зареєстрована 30.08.1993, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Так, громадянин ОСОБА_3 працював на підприємстві позивача та виконував роботу, яка згідно законодавства дає йому право на пенсію на пільгових умовах, що також підтверджується довідкою, що уточнює особливий характер роботи та умови праці від 21.10.2013 № 270. Вказаний громадянин працював повний робочий день в період з 09.12.1986 по 30.07.1992 в якості газоелектрозварювальника 4 розряду, що дає права на нарахування пільгової пенсії. Стаж роботи на даному підприємстві, що враховано при обчисленні плати, становить 5 р. 7,73 міс. Відповідно частка плати даного підприємства становить 45,16%. На підставі протоколу від 11.03.2014 № 119 вказаній особі призначена і виплачується пенсія на пільгових умовах за Списком № 2 (ст. 100).

Громадянин ОСОБА_2 працював на підприємстві позивача та виконував роботу, яка згідно законодавства дає йому право на пенсію на пільгових умовах, що також підтверджується довідкою, що уточнює особливий характер роботи та умови праці від 21.08.2014 №б/н. Вказаний громадянин працював повний робочий день в період з 01.04.1980 по 31.01.1983, 01.02.1984 по 31.07.1992 на виробництві на заготівельному майданчику в якості газорізчика, що дає права на нарахування пільгової пенсії. Стаж роботи на даному підприємстві, що враховано при обчисленні плати, становить 10 р. 0,00 міс. Відповідно частка плати даного підприємства становить 100%. На підставі протоколу від 06.08.2015 № 477 вказаній особі призначена пенсія на пільгових умовах за Списком № 2 (ст. 100).

За результатами проведеного на підставі наказу №62 від 18.05.2016 у червні 2016 року аудиту Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області, а саме вибірковою перевіркою 12 пенсіонерів, яким призначено пенсію за віком на пільгових умовах щодо повноти включення до розрахунків на відшкодування підприємствам витрат на виплату пільгових пенсій встановлено, що по 2 пенсіонерах суми не підлягають відшкодуванню, по 3 пенсіонерах не виставлені кошти на відшкодування, в т.ч. по пс №119443 ОСОБА_2 (ТОВ «Продмаш Веселе» за період з 31.07.2015), по пс №118806 ОСОБА_3 (ТОВ «Продмаш Веселе» за період з 04.03.2014). Аудитом визначено, що порушення виникли через некоректну роботу з базою АСОПД-КОМТЕХ. Так, в базі зазначено ст. 100, а не ст. 13.

Розпорядженням УПФУ в Веселівському районі Запорізької області, правонаступником якого є Мелітопольське обєднане УПФУ в Запорізькій області, №116806 від 26.05.2016 гр. ОСОБА_3 змінено умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах із застосуванням пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення.

Розпорядженням відповідача №119443 від 26.05.2016 змінено також умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах із застосуванням пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_2.

У звязку із викладеним, листом від 02.07.2016 УПФУ в Веселівському районі Запорізької області повідомило позивача, що в ході аудиту, який проводився в управлінні в червні 2016 року за період з 01.05.2014 по 01.05.2016 встановлено, що пенсії призначені вищевказаним особам повинні бути призначені відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки дані особи працювали в період до та після 01.01.1992. Враховуючи викладене, із посиланням на п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України позивачу надісланий Розрахунок від 02.07.2016 №04/04 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій призначених відповідно до п. п. "б" - "з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з липня 2016 року в розмірі 3 570,39 грн., та 96 394,03 грн. суми пенсії за період з дати призначення пенсії до дати формування розрахунку.

Посилаючись на те, що при наданні довідок про виконання робіт в умовах передбачених Списками №1 та №2, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, була допущена технічна помилка, яка не впливає на розмір призначених пенсій, позивач листом від 13.07.2016 №108 надав УПФУ в Веселівському районі Запорізької області уточнену інформацію щодо вказаних пенсіонерів.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із відповідними зверненнями (№108 від 13.07.2016, №129 від 23.08.2016, №31107/04 від 0401.2017, №8 від 20.01.2017), проте у подальшому на адресу позивача управлінням ПФУ засобами поштового звязку були направлені відповідні Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б" - "з" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо пенсіонерів ОСОБА_3, ОСОБА_2, а саме: №04/04 від 02.07.2016, №1362/10/04 від 03.08.2016, №2128/14/04 від 07.12.2016, №2128/14/04 від 07.12.2016, №б/н, дата складання не вказана, за період лютий 2017 року, №б/н, дата складання не вказана, за період березень 2017 року, №3360/07 від 06.07.2017, №10079/101-14 від 06.11.2017 за травень 2017 року, №10080/101-14 від 06.11.2017 за червень 2017 року; №10081/101-14 від 06.11.2017 за липень 2017 року; №10082/101-14 від 06.11.2017 за серпень 2017 року; №10083/101-14 від 06.11.2017 за вересень 2017 року; №10084/101-14 від 06.11.2017 за жовтень 2017 року.

Вважаючи розрахунки відповідача №116806 від 26.05.2016 та №119441 від 26.05.2016 в частині зміни умов призначення пенсій, а також дії відповідача щодо складання вказаних розрахунків протиправними, ОСОБА_1 «Продмаш-Веселе» звернулось із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.02.2000 № 1461-III, Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду від 19.12.2003 № 21-1.

Згідно зі статтею 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Статтею 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Відповідно до п. 2. Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до п. "б" - "з" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;

в)трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;

г) жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових і вантажно-розвантажувальних машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі;

д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;

е) жінки, зайняті протягом повного сезону на вирощуванні, збиранні та післязбиральній обробці тютюну,- після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

є) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;

ж) жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;

з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (до 01.01.2004) діяв наступний порядок покриття витрат ПФУ на виплату та доставку пільгової пенсії.

До 17.02.2000 обовязок підприємств відшкодовувати витрати ПФУ на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за пунктами "б" - "з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було передбачено ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за якою підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до п. "б" - "з" цієї статті до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону в розмірі 50 процентів по пенсіях, призначених у 1991 році, 60 процентів у 1992 році, 70 процентів у 1993 році, 80 процентів у 1994 році, 90 процентів у 1995 році і 100 процентів - з 1996 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.02.2000 № 1461-III ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було виключено та одночасно цим же законом доповнено п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» абзацом 4 такого змісту: «Для платників збору, визначених п.1 та 2 ст. 1 цього Закону, обєктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.02.2000 № 1461-III абз.3 п. 1 ст. 4 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» викладено в такій редакції: встановлено ставку збору на обовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від обєкту оподаткування, визначеного абз.4 п. 1 ст. 2 цього Закону для платників збору, зазначених у пунктах 1 та 2 ст. 1 цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є субєкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Статтями 2, 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначені об'єкти оподаткування та ставки збору.

Відповідно до ст. 3 вищезазначеного Закону збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Так, суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності як платники збору на обов'язкове державне пенсійне страхування мають сплачувати збір у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. п. "б" - "з" ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення».

Отже, згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» кожен роботодавець зобов'язаний відшкодовувати державі, в особі Пенсійного фонду України, фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, що зумовлюється шкодою, заподіяною здоров'ю працівників шкідливими та важкими умовами праці.

Положеннями ст.100 вказаного Закону встановлено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством (пункт "а"); особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

При цьому, абзацом 4 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що ст. 100 даного Закону визначається порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Виходячи з наведеного, якщо особа набрала необхідний пільговий стаж працюючи на підприємстві на посадах за Списком №1 чи Списком №2 та звільнилася до 01.01.1992 вона має право на призначення пенсії згідно ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і відшкодування пенсії не проводиться.

Разом з тим, якщо особа працювала на посадах за Списком №1 чи Списком №2, як до так і після 01.01.1992, вона має право на призначення пенсії згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пільговий стаж обчислюється повністю або до моменту виходу на пенсію з пільгової роботи, або до припинення особою такої роботи із застосуванням законодавства, яке діє на час звернення особи про призначення пенсії.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 06.12.1991 № 1931-ХІІ, Закон України «Про пенсійне забезпечення» введений в дію з 1 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до виданих відповідачем довідок про уточнення особливого характеру роботи та умов праці, що необхідні для призначення пільгової пенсії та на підставі пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_2 призначена та виплачується пільгова пенсія, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями протоколів та розпоряджень стосовно кожного пенсіонера та копіями довідок, уточнюючих особливий характер роботи та умови праці, що необхідні для призначення пільгової пенсії, та які були надані представником позивача.

При цьому, суд зауважує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 62 Закону № 1788-ХІІ).

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами

Пунктом 20 зазначеного Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд зауважує, що видаючи уточнюючу довідку про підтвердження пільгового стажу вищевказаним громадянам ОСОБА_1 «Продмаш-Веселе» підтвердив наявність у останніх пільгового стажу.

Зазначені громадяни на час прийняття Закону України «Про пенсійне забезпечення» не мали відповідного повного стажу на зазначених роботах для призначення пенсії та віку (в 1992 році вищезазначені пенсіонери не досягли віку з якого можливе призначення пенсії), а призначення пенсії відбулося не раніше 2014 року.

На підставі викладеного, суд вважає твердження представника позивача про те, що пенсія вказаним у оскаржуваних розрахунках пенсіонерам мала бути призначена відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», необґрунтованими.

Судом встановлено, що в ході аудиту, який проводився в управлінні в червні 2016 року за період з 01.05.2014 по 01.05.2016 встановлено, що пенсії призначені вищевказаним особам повинні бути призначені відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки дані особи працювали в період до та після 01.01.1992, тобто невірно застосовані положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» саме управлінням Пенсійного фонду.

Таким чином, з метою усунення відповідачем порушень норм чинного законодавства при призначенні пенсії громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_2 26.05.2016, спірними розпорядженнями відповідача №116806 та №119441 були виправлені допущені порушення, застосувавши ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тобто в даному випадку мало місце не призначення чи перерахунок пенсії, як передбачено законодавчими нормами, а мало місце виправлення відповідачем допущеної помилки при призначені пенсії раніше, за віком на пільгових умовах по Списку №2. Наявність посад в редакціях Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що був чинний на період роботи відповідних осіб, позивачем не оспорюється.

Порядок та процедуру відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою Правління Пенсійного фонду від 19.12.2003 № 21-1.

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції передбачено, що платниками страхових внесків є: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання.

За змістом п. 6.1. Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах: 20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році; 30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році; 40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або плачених у 2006 році; 50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році; 60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році; 70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році, 80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році; 90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році; 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Згідно з п. 6.2. Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону 1058-IV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (п. 6.4. Інструкції).

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. (п. 6.7. Інструкції).

У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації (п. 6.8. Інструкції).

Матеріалами справи встановлено, що Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "б" - "з" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» складені з дотриманням всіх необхідних вимог Інструкції. Розмір суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій визначено позивачем з дотриманням вимог Закону №1058-IV та Інструкції, доказів протилежного позивачем суду не надано та не наведено.

Правомірність розрахунків сум, що підлягають відшкодуванню, підтверджено відповідачем документами з пенсійних справ осіб, яким призначено пільгові пенсії. Такими документами є довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, протоколи про призначення пенсій, розрахунки стажу, відомості про розподіл пільгового стажу, розпорядження про перерахунок розміру пенсії. Вказані документи свідчать про правильність визначення пільгового стажу пенсіонерів і відсотку відшкодування позивачем фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.295, 297 КАС України.

Суддя І.В. Батрак