Справа № 815/5318/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/5318/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Домусчі С.Д., Єщенка О.В

за участю секретаря - Осавуляк О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївка.» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївка.» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївка.» (далі - ТОВ «Миколаївка.») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (далі - ГУ ДФС в Одеській області) про скасування податкового повідомлення-рішення від 19 липня 2017 року № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до вимог п. п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового Кодексу України, на підставі рішення суду (слідчого судді) призначено перевірку ТОВ «Миколаївка.». З 09 по 16 червня 2017 року посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача по господарським відносинам з ТОВ «Генезіс ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства України за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року. За результатами перевірки складено акт від 22 червня 2017 року за № 676/15-32-14-01/38288174, в якому зазначено про порушення позивачем пункту 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Миколаївка.» занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 593325 грн., а саме за період лютого 2016 року. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19 липня 2017 року № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 593325 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 296663 грн.. На думку позивача, висновки акта перевірки не відповідають вимогам Податкового кодексу України, а тому прийняте відповідачем на його підставі податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Крім того, позивач зазначає, що він був не обізнаний на якій підставі щодо нього здійснювалася перевірка, а акт перевірки таких даних не містить.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у задоволенні позивних вимог ТОВ «Миколаївка.» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутні будь-які документи, що підтверджують факт списання використаного на власні потреби позивача мінерального добрива в обсягах придбаного у ТОВ «Генезіс ЛТД», який відповідає даним податкових накладних. Крім того, судом встановлено, що вироком Центрального районного суду міста Миколаєва, який набрав законної сили, затверджено угоду про визнання винуватості від 13 січня 2017 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області Ліпко О.П. та підозрюваним ОСОБА_2 (директора ТОВ «Генезіс ЛТД»), яким останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ТОВ «Миколаївка.» подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова суд першої інстанції є необґрунтована та прийнята з порушенням норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що порушення ТОВ «Генезіс ЛТД» порядку здійснення господарської діяльності не можуть впливати на результати діяльності позивача та не можуть бути підставою для притягнення останнього до відповідальності. Первинні документи ТОВ «Миколаївка.» складені за результатами проведеної господарської операції з ТОВ «Генезіс ЛТД» з дотриманням вимог ст. 9 Закону Украйни «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, ТОВ «Генезіс ЛТД» виключено з реєстру платників податку на додану вартість лише 14.07.2017 р., тобто через 1,5 роки після здійснення господарської операції з позивачем. ТОВ «Миколаївка.» також вказує, що Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає право слідчого, прокурора на звернення до слідчого судді з клопотанням про призначення (проведення) перевірки, більше того, в КПК України відсутня процесуальна процедура розгляду такого виду клопотання. До того ж, у вироку на який посилається контролюючий орган, не досліджувалась реальність або нереальність господарської операції між ТОВ «Миколаївка.» та його контрагентом ТОВ «Генезіс ЛТД». У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 08.06.2017 р. № 2796/14-01, 2797/14-01, виданих ГУ ДФС в Одеській області (а.с.86-87): Курманенко Ю.В. - головним державним ревізор-інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту ТУ ДФС в Одеській області; Любкевичем С.Б. - головним державним ревізор-інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту ТУ ДФС в Одеській області, згідно пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.11 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу ГУ ДФС в Одеській області від 07.06.2017 року № 2003 (а.с.85), проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Миколаївка.» по господарським відносинам з ТОВ «Генезіс ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства України за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р..

За результатами перевірки складено акт від 22 червня 2017 року за № 676/15-32-14-01/38288174, в якому зазначено про порушення позивачем пункту 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Миколаївка.» занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 593325 грн., а саме за період лютого 2016 року.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19 липня 2017 року № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 593325 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 296663 грн..

Відповідно до пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 ст.75 названого кодексу встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно пп.78.1.11 п.78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Зі змісту наказу № 2003 від 07.06.2017 року вбачається, що підставою для його прийняття слугувала, серед іншого, ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.04.2017 року у справі № 161/4520/17.

З матеріалів справи вбачається, що копію названого наказу отримано ОСОБА_5 09 червня 2017 року, що підтверджується матеріалами справи, а тому апеляційний суд відхиляє посилання позивача, що останній не був обізнаний про наявність рішення суду (а. с. 85).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 названого Кодексу (у вказаній вище редакції) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

На підставі пункту 198.6 статті 198 ПК України (у вказаній вище редакції) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Кодексу (у вказаній вище редакції) податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 названого Закону (у вказаній вище редакції) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як встановлено матеріалами справи, податковий кредит за лютий 2016 року позивач формував на підставі податкових накладних, виданих його контрагентом ТОВ «Генезіс ЛТД» на загальну суму 593325 грн..

Так, основним видом діяльності ТОВ «Миколаївка.» є: 1.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 10.89 Виробництво інших харчових продуктів, не віднесених до інших угруповань; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту.

При цьому між позивачем (Покупець) та ТОВ «Генезіс ЛТД» (Постачальник) укладено договір поставки від 17.02.2016 року № 17/02-02, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність у обумовлені строки покупцю мінеральне добриво «Добродій» (надалі - товар), вказаний в специфікації, що є невід'ємною частиною даного договору, а покупець зобов'язується прийняти цей товарів та своєчасно здійснити його оплату. Кількість, асортимент, ціна Товару, а також умови оплати та умови поставки Товару визначаються в Специфікації, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Умови поставки визначаються Сторонами відповідно до INCOTERMS, 2010 (п. 2.1 Договору).

Ціна за одиницю товару та загальна вартість Товару за кожну партію поставки встановлюється сторонами у специфікаціях, що є невід'ємними частинами цього договору (п. 5.1 Договору) (а. с. 35-39).

Крім того, позивачем надано до суду Специфікації до названого вище договору на поставку добрива, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні та акти витрат мінеральних добрив, придбаних протягом перевіреного періоду у контрагента-постачальника ТОВ «Генезіс ЛТД» ( а. с. 40-47, 65-73).

Разом з цим, надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть, серед іншого, свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Таким чином, докази, на які послався позивач на обґрунтування своїх вимог, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій (поставки товарів та послуг), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача.

Контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що позивачем занижено суму податку на додану вартість, внаслідок включення до складу податкового кредиту сум податку, сплаченого у складі вартості товару (добрива), придбаного протягом перевіреного періоду у ТОВ «Генезіс ЛТД». В обґрунтування висновку щодо безпідставності включення до податкового кредиту сум податку за господарською операцією з названим контрагентом, відповідач зазначає, що контрагент ТОВ «Генезіс ЛТД» по розрахунках з ТОВ «Миколаївка.» не відображено в складі податкових зобов'язань в податкових деклараціях з ПДВ за відповідні періоди звітності, обсяг ТМЦ у розмірі 3559951 грн. у тому числі податок на додану вартість на суму 593325 грн., внаслідок по виписаним податковим накладним. На підставі вищезазначеного, перевіряючі дійшли висновку, що вбачаються факти відсутності реальності здійснення господарської діяльності ТОВ ТОВ «Генезіс ЛТД» проведення фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, мають ознаки фіктивності, операції здійснюються через ланцюг посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру та якими не підтверджується реальність здійснення фінансово-господарської діяльності.

Перевіркою також встановлено, що за лютий 2016 року позивачем задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість лише на суму 1623 грн.. Протягом перевіряємого періоду, підприємством ТОВ «Миколаївка.» оприбутковуються мінеральні добрива на склад зберігання та в бухгалтерському обліку відображається на рахунку 207 «Добрива», як виробничі запаси. Оприбуткування мінеральних добрив на підприємстві здійснюється відповідно до видаткових накладних. Дати накладних відповідають датам податкових накладних, складених контрагентом - постачальником на адресу ТОВ «Миколаївка.». В ході перевірки встановлено, що за період, який зазначений в вищенаведених податкових накладних, що відповідає даті оприбуткування мінеральних добрив на підприємстві, відсутні будь-які первинні документи, які підтверджують факт списання використаного на власні потреби добрива у сумі 2966625,52 грн. (без ПДВ).

У зв'язку з викладеним вище, відповідачем зроблено висновок, що підприємством ТОВ «Миколаївка.» використано не в господарській діяльності та не в оподатковуваних операціях мінеральне добриво придбане у ТОВ «Генезіс ЛТД» на суму 593325 грн. за період лютого 2016 року.

Як встановлено матеріалами справи, позивачем на підтвердження товарності угод між ним та контрагентом надано договір з підприємством-постачальником ТОВ «Генезіс ЛТД», видаткові та податкові накладні, а також товарно-транспортні накладні щодо перевезення названого товару.

Позивачем також надано лист ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 24.06.2016 року № 27-1510-0.11-2230/2-16 у якому зазначено, що за ТОВ «Миколаївка.» налічується 2768,50 га. сільськогосподарських угідь, шляхові листи трактора, свідоцтво про майновий пай від 20.10.2015 року та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.74, 109-138).

При цьому зміст окремих первинних документів, наданих позивачем, не відповідає змісту укладених підприємством угод.

Слід зазначити, що матеріалами справи встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «Миколаївка.», серед іншого, є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Аналізуючи зміст наведеної вище угоди, укладеною позивачем з названим підприємствам-постачальником, апеляційний суд зазначає, що предметом названого договору є поставка (придбання ТОВ «Миколаївка.») у значних обсягах мінерального добрива, що свідчить про використання паливо-мастильних матеріалів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Будь-які документи, які б підтверджували факт списання використання ТМЦ у власній господарській діяльності в обсягах, які зазначені в податкових надскладних, позивачем до суду не надано.

Матеріалами справи також встановлено, що вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 лютого 2017 року по кримінальній справі № 490/829/17 директора ТОВ «Генезіс ЛТД» ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України.

Як вбачається з вироку суду, маючи на меті отримання обіцяної грошової винагороди, ОСОБА_2, виконуючи вказівки невстановлених осіб 14.12.2015 р., в офісному приміщенні, що знаходиться у невстановленому будинку по вулиці Московській у м. Миколаєві, підписав виготовлені за невстановлених слідством обставин, установчі документи, а саме: протокол №2 від 10.12.2015 р. загальних зборів учасників ТОВ «Генезіс ЛТД», відповідно до якого ОСОБА_2 одноособово прийняв рішення про призначення себе директором товариства, а також затвердив статутний капітал ТОВ «Генезіс ЛТД» в розмірі 500000 грн. В подальшому, ОСОБА_2 на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Генезіс ЛТД» від 10.12.2015 р. підписав наказ № 1 від 10.12.2015 р. та приступив до виконання обов'язків директора вказаного товариства. 14.12.2015 р. продовжуючи виконання вказівок невстановлених осіб, ОСОБА_2 подав до Миколаївської міської ради документи, на підставі яких, державним реєстратором проведено перереєстрацію ТОВ «Генезіс ЛТД» та затверджено статут ТОВ «Генезіс ЛТД» в новій редакції за номером запису №2031840, з зазначенням про те, що ОСОБА_2 являється одноособовим власником та директором товариства (ТОВ «Генезіс ЛТД» код 39845572, яке зареєстровано за адресою: 54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, будинок 8). Крім цього, в грудні 2015 року ОСОБА_2 за вказівками невстановлених осіб відкрив рахунки ТОВ «Генезіс ЛТД» у ПАТ «Приватбанк» (м. Миколаїв, вул. Мостобудівельників, 17) НОМЕР_1, НОМЕР_2, та в ПАТ «А-Банк» (м. Миколаїв, вул. Пушкінська) НОМЕР_3, НОМЕР_4. Печатка ТОВ «Генезіс ЛТД», знаходилася у інших не встановлених досудовим розслідуванням осіб, що надало можливість цим особам здійснювати незаконну діяльність, що полягала в наданні послуг по незаконному формуванні податкового кредиту суб'єктам господарювання, зокрема ТОВ «Миколаївка.» та сприяло в зменшенні платежів до бюджету з податку на додану вартість по деклараціях за лютий - травень 2016 року.

Відповідно до положень ст. ст. 70 та 72 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, належним доказом фіктивності підприємництва (протиправних дій певних фізичних осіб) є вирок суду у кримінальній справі.

Таким чином, з урахуванням встановлених у сукупності доказів та обставин справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість реального здійснення ТОВ «Генезіс ЛТД» господарської операції за договором поставки з ТОВ «Миколаївка.» від 17.02.2016 року № 17/02-02, що свідчить про правомірність визначення позивачу контролюючим органом грошового зобов'язання з податку на додану вартість по названій господарській операції на суму 593325 грн., яке визначено відповідачем податковим повідомленням-рішенням від 19 липня 2017 року № .

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївка.» - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївка.» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів.

Повний текст постанови суду складено 12 березня 2018 року.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.В. Єщенко