Справа № 806/571/18
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Житомир справа № 806/571/18

категорія 2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов"язання надати інформацію,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у ненаданні позивачу відповіді на звернення щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під забудову згідно ст.121 Земельного кодексу України;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати позивачу інформацію про наявність на території м. Житомира земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під індивідуальне житлове будівництво у межах норм безоплатної приватизації з зазначенням адреси місцезнаходження таких ділянок та їх кадастровий номер.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до відповідача з запитом про надання інформації, однак отримав відповідь на звернення у якій не було відповідей на поставлені позивачем питання, тому вважає такі дії відповідача протиправними.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

28.02.2018р. на адресу суд від відповідача надійшов відзив на позов.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що відповідач при розгляді звернення діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та в належний термін надано вмотивовану відповідь, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не є розпорядником земель комунальної форми власності натомість до повноважень відповідача належить розпорядження землями державної форми власності які розташовані за межами населеного пункту та запропоновано позивачу звернутись до відповідної сільської (селищної, міської) ради для отримання інформації щодо наявних вільних земельних ділянок комунальної форми власності для будівництва та обслуговування житлового будинку. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з таких підстав.

Встановлено, що 26.01.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ОСОБА_2 з запитом на отримання публічної інформації в якому просив надати інформацію щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані у відповідності до ч.1 п. 14 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 118 Земельного кодексу України та використані під забудову згідно ст.121 Земельного кодексу України.

Листом №ПІ-16/0-5/0/63-18 від 29.01.2018 р. Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомило позивача про те, що виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку не належить до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та рекомендувало позивачу для отримання інформації щодо наявності вільних земельних ділянок, які можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку звернутися безпосередньо до сільської (селищної, міської) ради на території якої позивач має намір отримати земельну ділянку.

Вважаючи, що відповідач не надав відповідь по суті запитуваної інформації, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Однією з гарантій реалізації конституційних прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації є законодавче закріплення права кожного на доступ до інформації, яке згідно зі статтею 5 Закону "Про доступ до публічної інформації" забезпечується систематичним та оперативним оприлюдненням інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах та будь-яким іншим способом, а також шляхом надання інформації на запити (рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012). Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, Що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та у рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Як передбачено п.6 ч.1 ст.14 цього Закону, розпорядники інформації зобов'язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся з запитом в якому просив надати інформацію щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під забудову (а.с. 8).

Проте з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області вбачається, що відповідачем не надано точної та повної інформації на запит, а лише рекомендовано позивачу для отримання інформації щодо наявності вільних земельних ділянок звернутися безпосередньо до сільської (селищної, міської) ради на території якої він має намір отримати земельну ділянку та зазначено, що виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку не належить до компетенції ГУ Держгеокадастру в Житомирській області(а.с.7).

Таким чином, аналізуючи встановлені судом обставини та наведені вище правові норми, суд приходить висновку, що відповідачем надано неточну та неповну відповідь на порушені у запиті від 26.01.2018 року питання, а тому дії відповідача в цій частині є протиправними.

Окрім цього, положеннями ч. 3 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до пункту 2 статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що позовна вимога про зобов'язання відповідача надати інформацію про наявність на території м. Житомира земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під індивідуальне житлове будівництво у межах норм безоплатної приватизації з зазначенням адреси місцезнаходження таких ділянок та їх кадастровий номер підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування всіх обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, а тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 243 - 246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10020, і.к.) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м.Житомир, 10002, ) задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у ненаданні позивачу відповіді на звернення щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під забудову згідно ст.121 Земельного кодексу України.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати позивачу інформацію про наявність на території м. Житомира земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під індивідуальне житлове будівництво у межах норм безоплатної приватизації з зазначенням адреси місцезнаходження таких ділянок та їх кадастровий номер.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В.А. Липа