Справа № 826/4741/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 березня 2018 року 11:25 № 826/4741/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., при секретарі судового засідання Морозовій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал СТБ»
доНаціональної ради України з питань телебачення і радіомовлення
провизнання протиправним та скасування рішення та розпорядження

за участю:

представника позивача - Корнієнко М.К.;

представника відповідача - Чумаченко Г.О.;

вільного слухача - ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеканал СТБ» (далі також - позивач або ТОВ «Телеканал СТБ») з адміністративним позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (далі також - відповідач або Нацрада), в якому просить суд:

1. Визнати протиправним рішення Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення від 09 березня 2017 року № 324.

2. Скасувати рішення Національної ради з питань телебачення та радіомовлення України від 09 березня 2017 року № 324.

3. Визнати протиправним розпорядження Національної ради з питань телебачення та радіомовлення від 20.03.2017 року № 17/497.

4. Скасувати розпорядження Національної ради з питань телебачення та радіомовлення від 20.03.2017 року № 17/497.

Позовні вимоги мотивовано тим, що спірні рішення та розпорядження (далі також - спірні акти) є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем відносно позивача всупереч принципу обґрунтованості, за відсутності правової визначеності та розширених дискреційних повноважень, а також за відсутності законодавчо визначених критеріїв віднесення тієї чи іншої інформації до такої, що може нашкодити фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей, підлітків, чим порушено права та законні інтереси позивача. Додатково, позивач зазначив, що покладені в основу оскаржуваного рішення висновки Асоціації психологів України, Незалежної медійної ради, Жіночого консорціуму України, Громадської ради при Нацраді не мають статусу експертних, а тому можуть розглядатися лише як окремі суб'єктивні думки.

Представник відповідача подав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких наголосив на необґрунтованості позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення, оскільки вважає спірні акти такими, що прийняті відповідачем у межах повноважень, у спосіб та на підставі діючого законодавства.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їхніх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Нацради від 09.03.2017 № 324 «Про результати позапланової перевірки ПрАТ «Міжнародний Медіа Центр-СТБ», м. Київ (НР № 00270-м від 04.12.2007, ефірне мовлення, логотип: «С-Можливо все!», дата перевірки 25.01.2017)» зафіксовано, зокрема, наступне.

У ході перевірки на підстав моніторингів з 05 по 09 жовтня та з 07 по 13 листопада 2016 року зафіксовано порушення вимог Закону України «Про телебачення і радіомовлення»:

абзацу восьмого частини другої статті 6 (Не допускається використання телерадіоорганізацій для: трансляції програм або їх відеосюжетів, які можуть завдати шкоди фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків, якщо вони мають змогу їх дивитися);

частини п'ятої статті 28 (Ліцензіат не має права розповсюджувати програми і передачі, трансляція яких не допускається згідно з вимогами частини другої статті 6 цього Закону, а також програми, здатні впливати на нормальний фізичний, розумовий або моральний розвиток дітей та юнацтва, і програми, що містять сцени, які викликають жах, сцени вбивства, насилля (фізичного чи психологічного), сцени, звернені до сексуальних інстинктів);

частини другої статті 62 (Телерадіоорганізаціям забороняється розповсюджувати, а також анонсувати програми та передачі, які можуть зашкодити фізичному, інтелектуальному і духовному розвитку неповнолітніх та юнацтва, крім як протягом ефірного часу в добовому відрізку з 23.00 до 6.00 та на каналах з обмеженим доступом),

оскільки в ефірі ПрАТ «Міжнародний Медіа Центр-СТБ», м. Київ, транслювалися:

фрагмент передачі «МастерШеф» як невід'ємна частина окремого випуску цієї передачі, в якому зафіксовано демонстрацію одним із учасників передачі непристойного жесту: піднятого вгору середнього пальця та подальшою погрозою іншим учасникам передачі: «Я вам глотки поперегризаю» (05.10.2016 о 12:41);

анонс передачі «Один за всіх» (07.10.2016 об 11:25, 14:39, 16:36; 09.10.2016 о 09:30, 12:03, 13:31, 13:46, 16:31, 18:36, 19:39, 20:23), а також передача «Один за всіх» (09.10.2016 у проміжок часу: з 21:11 до 22:21), в якій обговорювалось питання насилля неповнолітньої дитини з боку дорослих. Трансляція передачі відбувалась до 23 години без спеціального попередження про зміст;

передача «Хата на тата» (07.11.2016 о 20:03 з повтором 12.11.2016 о 17:03), у якій зафіксовано такі сцени: малолітня дитина купує горілку у магазині на прохання батька; батько пропонує своєму малолітньому сину піти покурити. На вислів дитини: Я не вмію курити, - батько відповів, що навчить. Трансляція передачі відбувалась до 23 години без спеціального попередження про зміст;

передача «Битва екстрасенсів» (13.11.2016 о 20:00), у якій зафіксовано сцени з наслідками жорстокості та насильства. Екстрасенси «розслідують» вбивство дівчини, у якої виколоті очі та відрізані пальці. У передачі присутні сцени з наслідками насилля, з демонструванням крові, понівеченого людського тіла. Трансляція передачі відбувалась до 23 години. Спеціальне попередження про зміст оприлюднив ведучий на початку трансляції передачі.

Виходячи з наведеного відповідач дійшов висновку про те, що позивач не усунув порушень вимог абзацу восьмого частини другої статті 6, частини п'ятої статті 28, частини другої статті 62 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» після оголошення попередження та не виконав пункт 3 рішення Нацради від 28.07.2016 № 1733, яким йому було вказано на неприпустимість у подальшому порушень чинного законодавства, що є підставою для застосування санкції «стягнення штрафу» згідно з частиною дев'ятою статті 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

З огляду на зазначене, Нацрада визнала факт невиконання позивачем рішення Нацради від 28.07.2016 № 1733 та порушення ним вимог абзацу восьмого частини другої статті 6, частини п'ятої статті 28, частини другої статті 62 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», у зв'язку з чим вирішила застосувати до позивача санкцію «стягнення штрафу» у розмірі, розрахованому від розміру ліцензійного збору, нарахованого ліцензіату за видачу ліцензії, не враховуючи умов (зменшення/збільшення), згідно з додатком до рішення (розраховано управлінням фінансової та бухгалтерської служби), а саме: 10 % (1 654 688,00 грн (один мільйон шістсот п'ятдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім гривень)) - за вчинення порушень, передбачених частиною дев'ятою статті 72 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», а саме: невиконання рішення Нацради від 28.07.2016 № 1733 та неусунення порушень вимог абзацу восьмого частини другої статті 6, частини п'ятої статті 28, частини другої статті 62 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» після оголошення попередження.

Також, відповідачем було прийнято розпорядження «Про усунення порушень законодавства та сплату штрафу» від 20.03.2017 № 17/497, яким від позивача вимагається протягом місяця привести свою діяльність у відповідність до вимог чинного законодавства та у тридцятиденний термін з дня отримання рішення про стягнення штрафу сплатити до Державного бюджету України штраф у розмірі 1 654 688,00 грн.

Вважаючи такі спірні акти відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про їх скасування.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам, враховуючи пояснення представників сторін, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною другою статті 2 Кодекс адміністративного судочинства України закріплено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуваннях усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері телевізійного та радіомовлення на території України, визначає правові, економічні, соціальні, організаційні умови їх функціонування, спрямовані на реалізацію свободи слова, прав громадян на отримання повної, достовірної та оперативної інформації, на відкрите і вільне обговорення суспільних питань регулює Закон України «Про телебачення і радіомовлення» від 21.12.1993 № 3759-XII (далі також - Закон № 3759-XII).

За приписами статті 5 Закону № 3759-XII, гарантії свободи діяльності телерадіоорганізацій забезпечуються: забороною цензури інформаційної діяльності телерадіоорганізації; незалежністю телерадіоорганізації у визначенні змісту програм та передач; недопущенням не вмотивованого втручання органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, громадських чи релігійних об'єднань, їх посадових осіб чи працівників, а також власників у сферу професійної діяльності телерадіоорганізацій.

Разом з тим, згідно з абзацом 8 частини другої статті 6 Закону № 3759-XII, не допускається використання телерадіоорганізацій, зокрема, для трансляції програм або їх відеосюжетів, які можуть завдати шкоди фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків, якщо вони мають змогу їх дивитися.

Згідно з частиною п'ятою статті 28 Закону № 3759-XII, ліцензіат не має права розповсюджувати програми і передачі, трансляція яких не допускається згідно з вимогами частини другої статті 6 цього Закону, а також програми, здатні впливати на нормальний фізичний, розумовий або моральний розвиток дітей та юнацтва, і програми, що містять сцени, які викликають жах, сцени вбивства, насилля (фізичного чи психологічного), сцени, звернені до сексуальних інстинктів.

Телерадіоорганізаціям забороняється розповсюджувати, а також анонсувати програми та передачі, які можуть зашкодити фізичному, інтелектуальному і духовному розвитку неповнолітніх та юнацтва, крім як протягом ефірного часу в добовому відрізку з 23.00 до 6.00 та на каналах з обмеженим доступом (частина друга статті 62 Закону № 3759-XII).

При цьому, Законом № 3759-XII чи іншими нормативно-правовими актами не закріплено чітких критеріїв, за якими програми або їх відеосюжети (у тому числі, анонси) можуть бути віднесені до категорії таких, що можуть завдати шкоди фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків, якщо вони мають змогу їх дивитися.

Певна визначеність лише має місце щодо програм, що містять сцени, які викликають жах, сцени вбивства, насилля (фізичного чи психологічного), сцени, звернені до сексуальних інстинктів.

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону № 3759-XII, єдиним органом державного регулювання діяльності у сфері телебачення і радіомовлення незалежно від способу розповсюдження телерадіопрограм і передач є Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення.

Нацрада, відповідно до положень статті 13 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення», зокрема, офіційний моніторинг телерадіопрограм; застосування в межах своїх повноважень санкцій відповідно до закону.

Згідно зі статтею 72 Закону № 3759-XII, санкції за порушення законодавства про телебачення і радіомовлення застосовуються за рішенням суду або, у встановлених цим Законом випадках, за рішенням Національної ради.

Національна рада застосовує санкції до телерадіоорганізацій у разі порушення ними вимог цього Закону та/або умов ліцензії.

Національна рада може застосовувати до телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги такі санкції: оголошення попередження; стягнення штрафу; анулювання ліцензії на підставі рішення суду за позовом Національної ради.

Рішення про стягнення штрафу приймається Національною радою, якщо після оголошення попередження ліцензіат не усунув порушення в установлені Національною радою строки за трансляцію телерадіоорганізаціями програм та передач або їх відеосюжетів, що можуть завдати шкоди фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків у розмірі 10 відсотків розміру ліцензійного збору.

Штраф не може накладатися, якщо з часу порушення законодавства, за яке він може бути застосований, минуло більше одного календарного року.

Разом з тим, рішення про стягнення штрафу може бути оскаржене в судовому порядку (частина дванадцята статті 72 Закону № 3759-XII).

Національна рада приймає рішення про застосування санкцій на підставі наданих документальних свідчень, актів перевірки чи подання визначених цим Законом органів державної влади.

Згідно з пунктом 3 Інструкції про порядок здійснення моніторингу телерадіопрограм, проведення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги, затвердженої рішенням Нацради від 08.02.2012 № 115, підставами для призначення позапланових перевірок є, зокрема: виявлення Національною радою під час проведення моніторингу телерадіопрограм, а також програм, що надаються у складі програмної послуги, ознак порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії; обґрунтоване звернення фізичних і юридичних осіб, органів державної влади та місцевого самоврядування, що свідчить про наявність ознак порушень ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії; перевірка виконання ліцензіатом рішень, розпоряджень Національної ради щодо усунення порушень вимог законодавства та/або умов ліцензії, прийнятих і виданих за результатами проведених перевірок.

Під час позапланової перевірки з'ясовують виключно ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для її проведення, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні на право проведення позапланової перевірки.

Судом встановлено, що відповідач у спірних актах, прийнятих за наслідками проведеної відносно позивача перевірки, прийшов до висновку про порушення ним вимог абзацу восьмого частини другої статті 6, частини п'ятої статті 28, частини другої статті 62 Закону № 3759-XII.

Разом з тим, вчинені, як на думку відповідача, позивачем порушення повинні бути підтверджені відповідними належними та допустимими доказами, зокрема, висновками спеціалістів, які мають певні спеціальні знання та законні повноваження здійснювати кваліфікацію програм або їх відеосюжетів (у тому числі, анонсів) як таких, що можуть завдати шкоди фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків, якщо вони мають змогу їх дивитися.

Фактично, спірні акти, як вбачається з їх змісту, ґрунтуються на висновках Асоціації психологів України, Незалежної медійної ради, Громадської ради при Нацраді, Жіночого консорціуму України та Інститут соціальної та політичної психології НАПН України.

Так, згідно з висновком Асоціації психологів України, викладеним у листі від 02.12.2016 № 17/3547, на звернення Нацради про висловлення думки щодо можливого негативного впливу контенту окремих передбач каналу «СТБ» («Хата на тата», «Битва екстрасенсів», «Один за всіх»), зміст зазначених передач може спонукати дитину або підлітка до девіантної поведінки, вивільнити підсвідомі агресивні інтенції, у разі неодноразового перегляду подібних сцен.

В той же час, у зазначеному листі не наведено: які саме передачі вивчалися (за яку дату та час, теми передач); перегляд яких саме фрагментів передач може викликати зазначені реакції; ким саме проводилось дослідження; яким чином проводився ситуативний аналіз та експертне дослідження; якими доказами відповідні висновки підтверджуються тощо, що в сукупності свідчить про неможливість сприйняття листа від 02.12.2016 № 17/3547 як кваліфікованого висновку експерта та, відповідно, неможливість врахування судом викладеної в ньому суб'єктивної думки психологів як належного та допустимого доказу на підтвердження поршень позивачем вимог Закону № 3759-XII.

Згідно з висновком Незалежної медійної ради № 12 від 14.01.2017 щодо змісту розважальних передач та їх анонсів на телеканалі «СТБ» («Хата на тата», «Битва екстрасенсів», «Один за всіх», «МастерШеф»), при трансляції відповідних передачі позивачем допущені порушення, на які вказав відповідач.

В той же час, Незалежна медійна рада не є експертною організацією, а є громадською організацією, члени якої юристи та журналісти, які мають належний досвід роботи у медійній сфері, при цьому не є психологами чи спеціалістами у галузі духовності та моралі, щоб надавати кваліфікаційні висновки про можливий негативний вплив програм або їх відеосюжетів (у тому числі, анонсів) на фізичний, психічний чи моральний розвиток дітей та підлітків.

У листі від 14.12.2016 № 12/14/01 Жіночий консорціум України в результаті громадської експертизи передач «Один за всіх» від 09.10.2016 та 16.10.2016, фактично лише дає рекомендації по інформуванню глядачів щодо законодавчої заборони фізичного насильства; способів захисту від насильства та ін., без встановлення обставин негативного впливу саме зазначеної програми на фізичний, психічний чи моральний розвиток дітей та підлітків.

Також, згідно з експертним висновком Інституту соціальної та політичної психології НАПН України від 06.12.2016 щодо можливого завдання шкоди дітям від відеоматеріалів, виявлених моніторингом позивача, один з 10 фрагментів «Битви екстрасенсів» містить візуальні елементи насильства, які є неприпустимими для демонстрації в час, доступний для перегляду дітей, решта сюжетів візуальної інформації, яка може зашкодити дитині, не містить. Разом з тим, у висновку не наведено, які саме фрагменти вивчалися та якими фахівцями, а також якими доказами відповідні висновки підтверджуються.

Відповідно до рішення Громадської ради при Нацраді № 9 від 16.12.2016 «щодо деяких відеоматеріалів із програм каналу СТБ» (фрагменти трансляції «Хата на тата», «Битва екстрасенсів», «Один за всіх», «МастерШеф») фрагменти передачі «Битва екстрасенсів» може завдати шкоди моральному і психологічному здоров'ю глядачів-дітей, які ще не здобули власного психологічного захисту та уявлення про навколишній світ, оскільки містить сцени, що можуть вразити і нажахати візуально чутливих дітей дошкільного віку, тобто шкодити їхньому психологічному здоров'ю. Щодо інших передач жодних негативних висновків не наведено.

В той же час, згідно з рішенням Громадської ради при Нацраді № 7 від 16.12.2016, на сьогодні, відсутні чіткі законодавчі критерії щодо віднесення тих, чи інших відеоматеріалів до таких, у яких присутні сцени, які можуть завдати шкоду духовному, моральному і психологічному здоров'ю дітей, які ще не здобули власного психологічного захисту та уявлення про навколишній світ.

Відповідно до пунктів 1.3-1.4, 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) відповідно до чинного законодавства за дорученням правоохоронних органів, посадових осіб Державної податкової адміністрації України, Державної митної служби України, Державної виконавчої служби, на замовлення адвокатів, захисників та осіб, які самостійно захищають свої інтереси, та їх представників, нотаріусів банківських установ, страхових компаній, а також інших юридичних і фізичних осіб виконуються експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються в письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України.

Під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта.

Підставою для проведення експертиз відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ (постанова, ухвала) про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або письмове звернення потерпілого чи сторони захисту кримінального провадження (далі - документ про призначення експертизи (залучення експерта)), у якому обов'язково зазначаються реквізити, перелік питань, поставлених експерту, а також об'єкти, що підлягають дослідженню.

Підставою для проведення експертного дослідження є письмова заява (лист) замовника (юридичної або фізичної особи) з обов'язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв'язанню, а також об'єктів, що надаються.

За приписами пункту 4.14., 4.17. зазначеної Інструкції, висновок експерта складається з обов'язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки).

Висновок експерта (експертів) оформлюється на бланку експертної установи і підписується експертом (експертами), який (які) проводив(ли) дослідження. Підписи у заключній частині засвідчуються відбитком печатки експертної установи на кожній сторінці тексту заключних висновків. Якщо до висновку експерта додаються фототаблиці, креслення, схеми, діаграми тощо, вони також підписуються експертом (експертами); підписи засвідчуються відбитком печатки експертної установи.

Якщо експерт не є працівником державної спеціалізованої установи і працює на професійній основі самостійно, він засвідчує наданий ним висновок своїм підписом і печаткою із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків).

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи той факт, що відповідні організації не наділені повноваженнями проводити судові експертизи, а також і те, що надані ними висновки різні за змістом та, фактично, лише виражають їх думки щодо поставлених відповідачем питань, а відтак не можуть носити обов'язкового характеру та не є тими документами, які підтверджують наявність з боку позивача порушень Закону № 3759-XII, про які стверджує відповідач.

Разом з тим, згідно з висновком експертного дослідження Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 20.01.2017 № 3п, за результатом комплексного психологічного та мистецтвознавчого експертного дослідження змісту телевізійних програм та анонсів, а саме: «МастерШеф» 4 сезон, випуск № 17 (дата ефіру 05.10.2016); «Битва екстрасенсів», 16 сезон, випуск № 7 (дата ефіру 13.11.2016); «Один за всіх», сезон 2016 рік, випуск № 6 (дата ефіру 09.10.2016); «Один за всіх», сезон 2016 рік, випуск № 7 (дата ефіру 16.10.2016); «Хата на тата», 5 сезон, випуск № 11 (дата ефіру 07.11.2016); анонс передачі «Один за всіх» випуск № 18; анонс передачі «Один за всіх» випуск № 19», - вони не містять інформацію, яка потенційно завдає шкоди фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків; не здатні потенційно впливати на нормальний фізичний, розумовий або моральний розвиток дітей та юнацтва; не здатні потенційно завдати шкоди фізичному, інтелектуальному і духовному розвитку неповнолітніх та юнацтва; не містять сцени, які викликають жах, сцені вбивства, насилля (фізичного чи психічного), сцени, звернення до сексуальних інстинктів.

Більше того, в ході судового розгляду даної справи, судом призначалась судова психологічна експертиза програм (творів) «Хата на тата», «Битва екстрасенсів», «Один за всіх», «МастерШеф», проведення якої доручалось експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, за результатами якої, згідно з висновком експерта від 28.12.2017 № 14306/17-61, у наданих на експертизу електронних аудіовізуальних носіях не містяться фрагменти, зміст яких може потенційно завдати шкоду фізичному, психічному чи моральному розвитку дітей та підлітків; передачі «МастерШеф», «Битва екстрасенсів», «Один за всіх» та «Хата на тата», на наданих на експертизу електронних аудіовізуальних носіях потенційно не здатні впливати на нормальний фізичний, розумовий або моральний розвиток дітей та юнацтва, не містять сцени, які потенційно викликають жах, сцени вбивства, насилля (фізичного чи психологічного), сцени, звернені до сексуальних інстинктів; указані твори не можуть потенційно зашкодити фізичному, інтелектуальному і духовному розвитку неповнолітніх та юнацтва.

Таким чином, зазначеними документами (висновками експертів) спростовані доводи відповідача про порушення позивачем вимог Закону № 3759-XII. Будь-яких інших доказів, які б спростовували обставини та висновки, встановлені у висновках експертів, відповідачем суду не подані.

Відповідно до частини першої статті 72, частини першої та другої статті 73 та статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Окремо, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає за необхідне звернути увагу на те, що як експертним дослідженням на замовлення позивача, так і судовою експертизою в рамках цієї справи, особами, що володіють спеціальними знаннями, було дано експертні висновки, які не містять суперечливих відомостей в своїх обґрунтуваннях.

Виходячи з наведеного в сукупності, суд дійшов висновку про те, що доводи відповідача, покладені в основу прийняття спірних актів, спростовані позивачем належними та допустимими доказами, отже відповідач необґрунтовано та без урахуваннях всіх обставин прийняв спірні рішення від 09.03.2017 № 324 та розпорядження від 20.03.2017 року № 17/497, отже такі спірні акти є протиправними та підлягають скасуванню.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи, надані сторонами докази та пояснення їхніх представників, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал СТБ» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Національної ради України з питань телебачення та радіомовлення від 09 березня 2017 року № 324.

3. Скасувати рішення Національної ради з питань телебачення та радіомовлення України від 09 березня 2017 року № 324.

4. Визнати протиправним розпорядження Національної ради з питань телебачення та радіомовлення від 20.03.2017 року № 17/497.

5. Скасувати розпорядження Національної ради з питань телебачення та радіомовлення від 20.03.2017 року № 17/497.

6. Стягнути судові витрати в сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал СТБ» шляхом їх безспірного списання з рахунків Національної ради з питань телебачення та радіомовлення України за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 13.03.2018

Суддя П.О. Григорович