Справа № 802/148/18-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 березня 2018 р. Справа № 802/148/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Чернюк А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії.

Ухвалою суду від 01.02.218 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку визначеному статтею 263 КАС України.

Ухвалою суду від 28.02.2018 задоволено клопотання відповідача про заміну неналежного відповідача та замінено первісного відповідача ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на належного Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці. Також, даною ухвалою суду було надано відповідачу строку для надання відзиву на позовну заяву.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона працювала в МСПП «Агростром» в період з 03.05.1992 року по 29.06.1998 рік, яке в 1993 році перейменоване в ППВП «Соратник», що підтверджується даними трудової книжки позивача, що є основним документом на підтвердження страхового стажу для здійснення розрахунку пенсії. 31.08.2017 позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою про призначити їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, відповідачем відмовлено в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки в зазначенні дати початку роботи в МСПП «Агростром» у трудовій книжці позивача допущена описка та зроблено виправлення, що не засвідчено належним чином, що стало підставою не зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу. Вказану відмову позивач вважає протиправною, оскільки нею були надані усі можливі документи, які підтверджують її страховий стаж, а тому просить суд рішення про відмову в призначені пенсії скасувати та призначити їй пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці 13.02.2018 було надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що управлінням було надіслано запит до ППВП «Соратник» № 2297/06-32-2/12 від 06.09.2017, оскільки відповідно до відомостей з реєстру страхувальників зазначене підприємство не ліквідовано, стосовно підтвердження спірного періоду роботі на даному підприємстві. Однак, відповіді до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці не надійшло. Разом з тим, позивачем надано довідку з архівного відділу Вінницької міської ради, в якій зазначено, що не має можливості підтвердити факт роботи, оскільки архівні документи на зберігання не надходили, місце знаходження документів не виявлено. Відтак, період роботи з 03.05.1992 року по 29.06.1998 рік не зараховано до страхового стажу, а відтак загальний стаж ОСОБА_3 склав 14 років та 7 місяців 10 днів, чого не достатньо для призначення їй пенсії. За наведених обставин, відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.08.2017 ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою про призначити їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Однак, відповідачем прийнято рішення №11178 від 29.11.2017, яким відмовлено в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки в зазначенні дати початку роботи в МСПП «Агростром» у трудовій книжці позивача допущена описка та зроблено виправлення, що не засвідчено належним чином, що стало підставою не зарахування періоду роботи з 03.05.1992 року по 29.06.1998 рік до страхового стажу.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці визначено загальний страховий стаж позивача лише 14 років 7 місяців та 10 днів.

Вказану відмову позивач вважає протиправною, оскільки вона працювала в МСПП «Агростром» в період з 03.05.1992 року по 29.06.1998 рік, яке в 1993 році перейменоване в ППВП «Соратник», що підтверджується даними трудової книжки позивача, що є основним документом на підтвердження страхового стажу для здійснення розрахунку пенсії.

Разом з тим, ОСОБА_1 вказує, що нею були надані усі можливі документи, які підтверджують її страховий стаж, а тому просить суд рішення про відмову в призначені пенсії скасувати та призначити їй пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Водночас судом встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці 13.02.2018 було надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що управлінням було надіслано запит до ППВП «Соратник» № 2297/06-32-2/12 від 06.09.2017, оскільки відповідно до відомостей з реєстру страхувальників зазначене підприємство не ліквідовано, стосовно підтвердження спірного періоду роботі на даному підприємстві. Однак, відповіді до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці не надійшло. Разом з тим, позивачем отримано та надано відповідачу довідку з архівного відділу Вінницької міської ради, в якій зазначено, що не має можливості підтвердити факт роботи позивача в період з 03.05.1992 року по 29.06.1998 рік в МСПП «Агростром», яке в 1993 році перейменоване в ППВП «Соратник», оскільки архівні документи на зберігання не надходили, місце знаходження документів не виявлено.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, яка діяла до 29.07.1993.

Відповідно до п. 2.5 цієї Інструкції у випадку встановлення неправильного або неточного запису про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагороди та заохочення та інше виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

Відповідно до п. 1.1 цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають (п. 1.2 цієї Інструкції).

Пунктами 2.6, 2.9 Інструкції встановлено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та ін. мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Згідно із п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що в трудовій книжці ОСОБА_3 допущено виправлення в зазначенні дати прийняття на роботу до МСПП «Астроном», а саме виправлено цифру в році, в якому позивача прийнято на роботу. Зазначене виправлення не засвідчено належним чином.

Разом з тим, суд приймає до уваги той факт, що позивачем вживались усі можливі заходи щодо підтвердження спірного періоду роботи, а саме надано відповідачу довідку з архівного відділу Вінницької міської ради, в якій зазначено, що не має можливості підтвердити факт роботи, оскільки архівні документи на зберігання не надходили, місце знаходження документів не виявлено.

Водночас, відповідачем було надіслано запит до ППВП «Соратник» № 2297/06-32-2/12 від 06.09.2017, оскільки відповідно до відомостей з реєстру страхувальників зазначене підприємство не ліквідовано, стосовно підтвердження спірного періоду роботі на даному підприємстві, однак, відповіді до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці не надійшло.

Суд також зазначає, що виправлення в трудову книжку позивача було внесено лише в дату прийому позивача на роботу в МСПП «Астроном», а саме 1993 рік виправлено на 1992 рік, дата звільнення позивача з роботи не була виправлена, а тому не зарахування всього періоду, на переконання суд є необґрунтованим.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Зважаючи на те, що відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, суд вважає, що неврахування відповідачем в стаж позивача періоду роботи з 03.05.1992 року по 29.06.1998 рік є протиправним та не відповідає вимогам наведеного вище законодавства.

Відтак, суд дійшов висновку, що рішення №11178 від 29.11.2017 Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні в цій частині підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства"(Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку, що вимога позивача щодо зобов'язання відповідача призначити пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 31.08.2017 є обґрунтованою.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено, правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області понесені нею судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення №11178 від 29.11.2017 Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 31.08.2017,зарахувавши страховий стаж з 03.05.1992 року по 29.06.1998 рік.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці ().

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (21027, АДРЕСА_1; паспорт серії АВ №259192, виданий 26.11.2001 Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області); Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7; ).

Суддя Чернюк Алла Юріївна