Справа № 564/188/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа №564/188/17

адміністративне провадження №К/9901/24297/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 29.03.2017р. (головуючий суддя - Левчук В.В.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017р. (головуючий суддя - Іваненко Т.В., судді - Кузьменко Л.В., Франовська К.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2017р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації щодо нездійснення нарахування та виплати йому разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій до 5 травня відповідно до статті 12 вказаного Закону у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних посилався на те, що він є учасником бойових дій та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни, зокрема, має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Однак, дана допомога йому виплачена у значно меншому розмірі, ніж передбачено законом.

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 29.03.2017р., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017р., у задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування касаційної скарги посилався на те, що з метою правової визначеності в даному випадку до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону від 25.12.1998р., а не положення п. 26 розділу VІ Прикінцевих та перехідних положень» Бюджетного кодексу України, яким встановлено що норми, положення, серед іншого, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових можливостей державного та місцевого бюджетів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Водночас, на думку позивача, судами не враховано, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є спеціальним у врегулюванні правовідносин з питань соціального захисту осіб, на відміну від Бюджетного кодексу України.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просив відмовити у її задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

В обгрунтування заперечень посилався на те, що відповідно до частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом "Про державний бюджет України". Крім того, у пункті 26 розділу VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Вказана норма не визнана неконстиуційною, є діючою а тому обов?язкова до викнання.

Відповідач також посилається на відповідність порядку здійснення виплат разової грошової допомоги учасникам бойових дій рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011р. № 20-рп/2011 та від 25.01.2012р. № 3-рп/2012.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції Закону від 25.12.1998р.) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Законом України від 28.12.2014р. № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015р., розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пункту 1.1.1. постанови Кабінету Міністрів України від 02 03.2016р. №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань" встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 920 гривень.

В ході розгляду справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії АБ №010983 від 10.11.2015р.

У 2016 році позивачу було здійснено виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 920 гривень відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про перерахунок та виплату недоплаченої суми грошової допомоги, вважаючи, що розмір отриманої щорічної одноразової грошової допомоги як учаснику бойових дій, є меншим, ніж передбачено ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Листом від 11.01.2017р. №04-12/135 Управління соціального захисту населення Костопільської районної державної адмінітсрації повідомило позивача про те, що допомога до 5 травня за 2016 рік як учаснику бойових дій у розмірі 920,00 грн. була виплачена у повному обсязі у відповідності до чинного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач здійснюючи нарахування та виплату позивачу одноразової допомоги до 05 травня, діяв відповідно до Закону України від 28.12.2014р. № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (чинного з 1 січня 2015 року), та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Крім того, Закон України від 28.12.2014р. № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше, ніж Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому до спірних правовідносин, при визначенні розміру щорічної разової допомоги до 5 травня, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки суду апеляційної інстанції не спростовують та є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що виплачуючи допомогу в розмірі 920 грн. відповідач діяв відповідно до вимог Закону України від 28.12.2014р. №79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 141, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин норми статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яка, в силу рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 з 22.05.2008р. відновила попередню редакцію, також є безпідставним і висновки судів не спростовує, оскільки положеннями Закону України від 28.12.2014р. №79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", яким розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України та постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №141, яка прийнята на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України, не визнані Конституційним Судом України неконституційними, отже вони підлягали застосуванню при визначенні суми допомоги до 5 травня у 2016 році.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 13.02.2018р. у справі № 713/62/17.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішень суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 29.03.2017р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук