Справа № 805/4333/16-а
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2018 року

Київ

справа №805/4333/16-а

адміністративне провадження №К/9901/3218/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А,

за участю: секретаря судового засідання Корецького І.О.,

позивача: не прибув,

відповідача 1: представника ОСОБА_2,

відповідача 2: представник не прибув,

відповідача 3: представник не прибув,

третя особа на стороні відповідача Департамент інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації: представника Ларіної Н.В.,

третя особа на стороні відповідача Донецька обласна державна адміністрація: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_6

до Голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, заступника директора департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації Гаркуши Олександра Івановича,

Комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації,

Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, Донецька обласна державна адміністрація

про визнання протиправним та скасування наказу,

касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2017 у складі судді Арестової Л.В. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 у складі колегії суддів: Компанієць І.Л. (суддя-доповідач), суддів Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В. у справі №805/4333/16-а

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду з адміністративним позовом до Голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, заступника директора департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації Гаркуши Олександра Івановича, комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, Донецька обласна державна адміністрація про визнання протиправним та скасування наказу від 04.11.2016 №68к "Про зміну підстав звільнення ОСОБА_6.".

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2016, яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано виданий Головою комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, заступника директора департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької облдержадміністрації Гаркушею Олександром Івановичем наказ від 04.11.2016 №68к "Про зміну підстав звільнення ОСОБА_6.".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.06.2017 касаційну скаргу Голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, заступника директора департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації Гаркуши Олександра Івановича задоволено частково. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07.12.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2017, яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Судами встановлено, що Головою Донецької обласної державної адміністрації, керівником Донецької обласної військово-цивільної адміністрації прийнято розпорядження від 28.01.2016 №54 "Про структуру обласної державної адміністрації", на підставі якого утворено Департамент інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, як самостійний структурний підрозділ, шляхом злиття Департаменту з питань внутрішньої політики та Управління інформаційної політики та з питань преси Донецької обласної державної адміністрації. Департамент інформаційної та внутрішньої політики визначено правонаступником вказаного Управління та Департаменту з питань внутрішньої політики і зазначено, що Департамент з питань внутрішньої політики підлягає припиненню як юридична особа.

Департаментом з питань внутрішньої політики прийнято наказ від 01.02.2016 №14к "Про проведення заходів з реорганізації", згідно якого посада заступника начальника управління начальника відділу інформаційно-правового забезпечення управління комунікацій з громадськістю Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації підлягає скороченню. З даним наказом позивача ознайомлено 01.02.2016.

19.05.2016 позивача ознайомлено з попередженням про зміну істотних умов державної служби.

27.07.2016 комісією з реорганізації Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації складено акт, в якому зафіксовано, що від ОСОБА_6 не надійшло заяви про звільнення або про переведення на запропоновану посаду, а тому він вважається таким, що погодився з запропонованою посадою заступника начальника відділу фінансового, кадрового та правового забезпечення Департаменту інформаційної та внутрішньої політики.

27.07.2016 ОСОБА_6 ознайомлено з листом Департаменту інформаційної та внутрішньої політики від 26.07.2016 №3/04.01-104-13, яким його повідомлено, що у зв'язку з ненадходженням заяви про звільнення або про переведення на запропоновану посаду, позивач вважається таким, що погодився з запропонованою посадою заступника начальника відділу фінансового, кадрового та правового забезпечення Департаменту інформаційної та внутрішньої політики. Також зазначено, що позивача просять надати до Департаменту інформаційної та внутрішньої політики пакет документів, необхідних для працевлаштування на запропонованій посаді.

05.08.2016 головою комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, заступником директора департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації Гаркушою О.І. прийнято наказ від №65к "Про звільнення ОСОБА_6.", яким відповідно до статті 43 Закону України

"Про державну службу", ОСОБА_6, заступника начальника управління - начальника відділу інформаційно-правового забезпечення управління комунікацій з громадськістю Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації звільнено з займаної посади з 05.08.2016 за переведенням для продовження служби в Департаменті інформаційної та внутрішньої політики, згідно з статтею 41 Закону України "Про державну службу".

З даним наказом позивача ознайомлено 05.08.2016.

10.08.2016 в.о. директора департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації Ставиногою І.І. прийнято наказ №17к "Про призначення ОСОБА_6.", яким ОСОБА_6 призначено

на посаду заступника начальника відділу фінансового, кадрового та правового забезпечення Департаменту інформаційної та внутрішньої політики за переведенням з Департаменту з питань внутрішньої політики та рекомендовано йому в строк до 15.08.2016 прибути до Департаменту інформаційної та внутрішньої політики з трудовою книжкою та документами, необхідними для належного оформлення працевлаштування.

На зворотному боці даного наказу 10.08.2016 позивач зазначив, що заяву на переведення в Департамент інформаційної та внутрішньої політики не писав та заборонив голові комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, заступнику директора департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації Гаркуші О.І. передавати його персональні дані в інші структури.

Наказом Департаменту інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації від 15.09.2016 за №23-к "Про скасування наказів від 10 серпня 2016 року №17-к, №18-к, №19-к", на підставі актів відсутності працівників на робочому місці від 16.08.2016, 17.08.2016 скасовано, у тому числі, наказ від 10.08.2016 №17к "Про призначення ОСОБА_6.".

04.11.2016 головою комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, заступником директора департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації Гаркушою О.І. прийнято наказ №68к "Про зміну підстав звільнення ОСОБА_6.". Даним наказом, враховуючи, що протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби від ОСОБА_6 не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому частини 4 статті 43 Закону України "Про державну службу", однак, він не погодився із запропонованою йому посадою в Департаменту інформаційної та внутрішньої політики, змінено підстави звільнення ОСОБА_6 з посади заступника начальника управління - начальника відділу інформаційно-правового забезпечення управління комунікацій з громадськістю Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації. Викладено пункт 1 наказу від 05.08.2016 №65к "Про звільнення ОСОБА_6." в новій редакції, а саме, ОСОБА_6 з посади начальника управління - начальника відділу інформаційно-правового забезпечення управління комунікацій з громадськістю Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації звільнено з займаної посади 05.08.2016 у зв'язку з незгодою на проходження державно служби через зміну її істотних умов відповідно до пункту 6 частини 1 статті 83 Закону України "Про державну службу". З даним наказом позивача ознайомлено 07.11.2016.

01.12.2016 головою комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, заступником директора департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації Гаркушою О.І. прийнято наказ №72к

"Про внесення змін до наказу від 04.11.2016 №68к", яким в абзаці 2 пункту 1 наказу виправлено технічну помилку в частині зазначення посади позивача, яку замінено на "заступника начальника управління - начальника відділу інформаційно-правового забезпечення управління комунікацій з громадськістю департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації".

Суди першої та апеляційної інстанцій приймаючи оскаржувані судові рішення виходили з того, що відповідач 1 був наділений повноваженнями щодо внесення змін до раніше виданих ним наказів, що слідує з пунктів 84, 89, 92 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1242 та не заборонено Кодексом законів про працю України і Законом України "Про державну службу". Суди дійшли висновку, що згоду на зміну істотних умов праці позивач не надав, тому існували підстави для його звільнення, передбачені пунктом 6 частини 1 статті 83 Закону України "Про державну службу".

Позивач - ОСОБА_6, подав касаційну скаргу на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що суди попередніх інстанцій не врахували, що наказом від 05.08.2016 №65к "Про звільнення ОСОБА_6." позивача звільнено із займаної посади, проте, не з державної служби. Вважає протиправним і таким, що прямо суперечить статті 58 Конституції України, своє звільнення з державної служби заднім числом. Скаржник зазначає, що переведення державного службовця на іншу посаду в порядку, визначеному статтею 41 Закону України "Про державну службу", не є підставою для припинення державної служби у відповідності до статті 83 Закону України "Про державну службу".

У судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти касаційної скарги заперечила, пояснила колегії суддів, що оспорюваний наказ прийнятий на підставі та в межах повноважень голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, заступником директора департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації Гаркуши О.І., у спосіб, передбачений законодавством. Вважає, що суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Донецької обласної державної адміністрації у судовому засіданні проти касаційної скарги заперечила. Пояснила, що позивач не висловив згоди на продовження проходження державної служби на запропонованій йому посаді, тому підлягав звільненню з підстав, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 83 Закону України "Про державну службу". Вважає, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Перевіривши доводи та вимоги касаційної скарги, а також правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку про наявність підстав, встановлених статтею 351 КАС України, для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних рішень і ухвалення нового рішення.

Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (надалі - Закон №889-VIII), цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно з частинами 2, 3 статті 5 Закону №889-VIII, відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Частинами 1-2 статті 41 Закону №889-VIII передбачено, що державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу:

1)на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби;

2)на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

Отже, частиною 2 наведеної норми, дійсно, встановлено пряму заборону переведення державного службовця на іншу посаду за відсутності його згоди.

Частиною 4 статті 43 Закону №889-VIII встановлено, що про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати. У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби. Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

Відтак, нормою частини 4 статті 43 Закону №889-VIII визначений певний порядок висловлення державним службовцем незгоди на його переведення на іншу посаду в разі зміни істотних умов державної служби, а саме, шляхом подання заяви про звільнення з підстав, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 83 цього Закону, або заяви про переведення його на іншу посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з відповідним повідомленням.

У випадку неподання перелічених заяв державний службовець в силу приписів норми цієї статті вважається таким, що погодився на переведення на іншу посаду.

Судами попередніх інстанцій на основі досліджених під час розгляду справи доказів було з'ясовано ту обставину, що позивач заяв, передбачених частиною 4 статті 43 Закону №889-VIII, відповідачу 1 не подавав.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 83 Закону №889-VIII, державна служба припиняється у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв'язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону).

З огляду на те, що позивач незгоди на проходження державної служби у порядку, визначеному частиною 4 статті 43 Закону №889-VIII, не висловлював, колегія суддів не погоджується з висновками судів попередніх інстанції щодо можливості його звільнення з підстав, визначених пунктом 6 частини 1 статті 83 Закону №889-VIII.

При цьому, колегія суддів наголошує, що правомірність прийняття відповідачем 1 наказу від 05.08.2016 №65к "Про звільнення ОСОБА_6." не є предметом з'ясування в межах розгляду і вирішення даної адміністративної справи, оскільки він оскаржений позивачем в межах іншого адміністративного позову (справа №805/2560/16-а). Тому, в судів попередніх інстанцій не було підстав надавати оцінку правомірності прийняття такого наказу і переведення позивача на іншу посаду.

Відповідно до пункту 84 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1242 (надалі - Типова інструкція), накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого чи нормативно-правового характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності установи, адміністративно-господарських або кадрових питань.

Згідно з пунктом 89 Типової інструкції, накази (розпорядження) підписуються керівником установи, а у разі його відсутності - посадовою особою, яка виконує його обов'язки. Після підписання наказу (розпорядження) зміни до нього вносяться лише шляхом видання нового наказу (розпорядження) про внесення змін.

Пунктом 92 Типової інструкції передбачено, що у разі якщо наказом (розпорядженням) відміняється попередній розпорядчий документ, у розпорядчій частині зазначається пункт, який повинен починатися із слів: "Визнати таким, що втратив чинність,...". Зміни, що вносяться до наказу (розпорядження) оформляються окремим наказом (розпорядженням), який повинен мати такий заголовок: "Про внесення змін до наказу (розпорядження)..." із зазначенням дати, номера, назви виду розпорядчого документа, до якого вносяться зміни. Розпорядча частина наказу (розпорядження) починається з такого пункту: "1. Внести зміни до наказу (розпорядження)". Далі окремими підпунктами формулюються зміни до розпорядчого документа. Якщо зміни до розпорядчого документа оформляються на окремому аркуші (аркушах), в першому пункті розпорядчої частини наказу (розпорядження) зазначається: "1) Внести зміни до... (додаються)".

Водночас, частина 2 статті 19 Конституції України гарантує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому, колегія суддів не погоджується з посиланнями судів попередніх інстанцій на Типову інструкцію та на відсутність у Кодексі законів про працю України і Законі №889-VIII прямої заборони щодо звільнення державного службовця з посади шляхом внесення змін до раніше прийнятого наказу про його переведення.

Враховуючи положення частини 2 статті 19 Конституції України відповідні повноваження повинні бути прямо передбачені Конституцією і законами України.

Проте, системний аналіз статей 41, 43 і 83 дозволяє дійти висновку, що припинення державної служби у разі незгоди державного службовця на її проходження у зв'язку зі зміною істотних умов може відбуватись не інакше, аніж шляхом прийняття роботодавцем окремого наказу з цих питань.

Та обставина, що позивач не надав документів для працевлаштування та фактично не приступив до виконання своїх обов'язків також не може слугувати самостійною підставою для його звільнення за пунктом 6 частини 1 статті 83 Закону №889-VIII.

За приписами частини 1 статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_6 та скасування постанови Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2017 і ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 у справі №805/4333/16-а та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки не були понесені останнім.

Керуючись статтями 341-343, 350, 355-356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26.07.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 у справі №805/4333/16-а за позовом ОСОБА_6 до Голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, заступника директора департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації Гаркуши Олександра Івановича, Комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, Департаменту з питань внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент інформаційної та внутрішньої політики Донецької обласної державної адміністрації, Донецька обласна державна адміністрація про визнання протиправним та скасування наказу і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Голови комісії з реорганізації департаменту з питань внутрішньої політики Донецької облдержадміністрації, заступника директора департаменту з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької облдержадміністрації О.І. Гаркуши від 04.11.2016 №68к "Про зміну підстав звільнення ОСОБА_6.".

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич,

Судді Верховного Суду