Справа № 826/5/17
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 березня 2018 року письмове провадження № 826/5/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О. розглянувши адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Еко ХХІ століття»
до1. Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 2. Департаменту містобудування та архітектури Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання незаконним та скасування розпорядження в частині, зобов'язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко ХХІ століття» (далі - ТОВ «Еко ХХІ століття» та/або позивач) з адміністративним позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач 1), Департаменту містобудування та архітектури Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач 2) в якому просить :

- визнання протиправним і нечинним з моменту прийняття розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.11.2016 № 1204 в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Еко XXI століття» у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№ 02285-03-П-1, 20677-08, 20962-08, 21119-08;

- зобов'язання виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «Еко XXI століття» строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№ 02285-02-П-1, 20677-08, 20962-08, 21119-08 строком на 5 (п'ять) років.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ним подано до дозвільного органу заяви про надання дозвільних документів, а саме дозволів на розміщення зовнішньоекономічної реклами із зазначеними адресами, втім відповідачем 1 прийнято розпорядження від 30.11.2016 № 1204, яким позивачу було відмовлено у продовженні строку дії дозволів на розміщення реклами.

Позивач вважає вказане розпорядження незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в ньому не міститься жодної із встановлених Законом підстав для відмови у видачі дозволів. Також, не визначена підстава для відмови і стосовно кожної конкретної дозвільної справи, наведеної у розпорядженні. А отже, відповідачем 1 порушено норми ч. 1 ст. 4, ч. 5. ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», і прийнято незаконне рішення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на доводи наведені в письмових запереченнях, згідно яких подані позивачем документи для про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами не відповідали встановленим вимогам.

Відповідач-2 явку свого представника у відповідне судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, та жодних додаткових документів і заперечень проти позову до суду не подав.

На підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент проведення судового засідання), суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було видано дозволи на розміщення об'єктів зовнішньої реклами:

- № 02285-03-П-1 (на розміщення об'єкта зовнішньої реклами за адресою: м. Київ. Печерський р-н, бульв. Дружби Народів, біля пл. ГВВВ. строк дії до 31.01.2016);

- № 20677-08 (на розміщення об'єкта зовнішньої реклами за адресою: м. Київ, Дарницький р-н, Святошинський район, бульвар Кольцова між ел.опорами №112 та №118 в напрямку вулиці Симиренка на розподільчій смузі, строк дії до 02.11.2015);

- № 20962-08 (на розміщення об'єкта зовнішньої реклами за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Січневого повстання, 26а, строк дії до 02.11.2015);

- № 21119-08 (на розміщення об'єкта зовнішньої реклами за адресою м. Київ. Святошинський район, просп. Перемоги, 123, через дорогу навпроти, строк дії до 01.02.2015).

Скориставшись своїм правом на продовження строку дії дозволу, позивач звернувся до відповідача з відповідними заявами.

В результаті розгляду поданих заяв на продовження строку дії дозвільних документів, Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято розпорядження від 30.11.2016 № 1204, яким позивачу відмовлено у продовженні строку дії дозволів №№ 02285-03-П-1, 20677-08, 20962-08, 21119-08.

Не погоджуючись з правомірністю оскаржуваного розпорядження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Абзацом 2 частини першої статті 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 № 2806-IV передбачено, що порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання, видача або відмова у видачі яких законами України віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3 та 5 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами. У процесі регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами робочим органом залучаються на громадських засадах представники галузевих рад підприємців, об'єднань громадян та об'єднань підприємств, які провадять діяльність у сфері реклами.

Згідно з пунктом 6 зазначених Типових правил, до повноважень робочого органу, зокрема, належить, в тому числі, розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу чи про відмову у його наданні.

Відповідно до пункту 22 Типових правил у наданні дозволу може бути відмовлено у разі, коли: оформлення поданих документів не відповідає встановленим вимогам; у поданих документах виявлені завідомо неправдиві відомості. Перелік підстав для відмови у наданні дозволу є вичерпним. Рішення про відмову у наданні дозволу може бути оскаржене в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 29 Типових правил строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається робочому органу розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу. Продовження строку дії дозволу фіксується в журналі реєстрації з внесенням відповідних змін у дозвіл.

У такому ж порядку продовжується строк дії дозволів, наданих до набрання чинності цими Правилами. Відмова у продовженні строку дії дозволу може бути оскаржена у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 9.1 розділу ІІ Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради № 37/6253 від 22.09.2011, встановлено, що строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається державним адміністратором за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2005 № 1176 «Про затвердження форми заяви на одержання суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою документів дозвільного характеру» (із змінами і доповненнями), не пізніше, ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу разом із оригіналом зареєстрованого дозволу.

Разом із заявою на продовження строку дії дозволу розповсюджувач реклами надає: висновок (виданий підприємством, установою чи організацією, які мають відповідні ліцензії) щодо відповідності встановленого РЗ вимогам безпеки його розміщення та використання протягом строку, на який продовжується дозвіл, а також завірену належним чином копію ліцензії розробника цього висновку, що підтверджує право останнього надавати такі послуги (роботи); лист-погодження від власника (балансоутримувача) місця розташування РЗ або уповноваженої ним особи щодо відсутності заперечення на розміщення РЗ на строк продовження дії дозволу; документ (акт звірки взаєморозрахунків), який підтверджує відсутність заборгованості у розповсюджувача зовнішньої реклами, на розміщення РЗ якого раніше було надано дозвіл за договором на право тимчасового користування місцем.

Відповідно до пунктів 9.2 та 9.3 розділу ІІ зазначеного Порядку дозвільний орган протягом п'яти робочих днів з дати одержання заяви державного адміністратора про продовження строку дії дозволу розглядає її та надає пропозиції з проектом відповідного розпорядження до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) для прийняття рішення. Продовження строку дії дозволу допускається за умови відповідності місця розташування та типу РЗ схемі розміщення рекламоносіїв, що входить до складу відповідного паспорта вулиці, затвердженого в установленому порядку. Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) протягом п'яти робочих днів з дати одержання від дозвільного органу зазначених пропозицій розглядає та приймає відповідне рішення про продовження строку дії дозволу або про відмову у його продовженні.

В той же час, судом встановлено, що оскаржуване розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) не містять конкретного зазначення недоліків заявлених позивачем документів.

В свою чергу, як свідчать копії описів документів, прийнятих від позивача державним реєстратором, ним були подані по кожному з об'єктів: заяви щодо продовження терміну дії дозволу, оригінали дозволів, експертні висновки, завірені мокрою печаткою копії ліцензій розробника, листи - погодження від власника (балансоутримувача) місця розташування РЗ, акти взаєморозрахунків (а.с.24-27, Том 1).

Відтак, перелік поданих документів, як встановлено суд, відповідає вимогам Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради № 37/6253 від 22.09.2011.

Втім, вказане розпорядження не містить визначення конкретних причин відмови позивачу у видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами та конкретних норм законодавства, які слугували для такої відмови.

В ході розгляду справи відповідачами також не доведено, а судом не встановлено недостатності чи невідповідності поданих позивачем документів, невідповідності місць розташування та типу РЗ схемі розміщення рекламоносіїв, невідповідності технологічній схемі (конструктивній) схемі РЗ, інших обставин порушення позивачем Порядку розміщення реклами в м. Києві, які б могли слугувати підставою для відмови у видачі таких дозволу.

Таким чином, беручи до уваги те, що згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок доведення правомірності свого рішення покладається саме на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачами підстав для відмови у видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного розпорядження та необхідності скасування його в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Еко XXI століття» у видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами за поданими заявами.

В той же час, у своїх позовних вимогах позивач просить зобов'язати виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) продовжити строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

В той же час, судове рішення має забезпечувати можливість відновлення порушеного права позивача.

З огляду на наведене, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача-1 продовжити строк дії дозволів підлягають частковому задоволенню шляхом виходу за межі позовних вимог та зобов'язання виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно розглянути заяви щодо продовження терміну дії дозволів, подані позивачем від 24.12.2015, від 28.09.2015 та від 02.12.2014.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко XXI століття» (01133, м.Київ, вул.Євгена Коновальця, буд.32-Г, прим.№261, ) задовольнити частково

2. Визнати протиправним та скасувати Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.11.2016 № 1204 в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Еко XXI століття» у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№ 02285-03-П-1, 20677-08, 20962-08, 21119-08.

3. Зобов'язати Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно розглянути питання щодо видачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Еко XXI століття» дозволів на розміщення зовнішньої реклами за поданими заявами від 24.12.2015, від 28.09.2015 та від 02.12.2014 у відповідності до вимог Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22 вересня 2011 року №37/6253.

4. В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко XXI століття» відмовити.

6. Присудити з бюджетних асигнувань Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, м.Київ, вул.Хрещатик, буд.36) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко XXI століття» (01133, м.Київ, вул.Євгена Коновальця, буд.32-Г, прим.№261, )понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій