Справа № 808/2237/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 березня 2018 року (о 12 год. 40 хв.)Справа № 808/2237/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача Белікової К.Г.,

представника відповідача Дейкун Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька-Агропромислова-компанія» (місцезнаходження 69037, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 18-в, )

до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (місцезнаходження 69096, м. Запоріжжя, вул. Богдана Ступки, 8, )

про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізька-Агропромислова-компанія» (далі - ТОВ «Запорізька-Агропромислова-компанія», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - Вільнянська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в поверненні на поточний рахунок помилково сплачених грошових зобов'язань в розмірі 204 328,18 грн.;

зобов'язати відповідача провести повернення позивачу на розрахунковий рахунок помилково сплачених грошових зобов'язань в розмірі 204 328,18 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та додаткові усні пояснення. Зокрема, зазначає, що відповідач у листі від 06.06.2017 №887/10/08-08-07 не заперечує вищевказаного факту, але вказує, що підприємством були пропущені строки у відповідності до ст. 43 ПК України на повернення помилково/надміру сплаченої суми грошового зобов'язання, а саме 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Проте, роблячи вказані висновки, на думку представника позивача, поза увагою відповідача залишився той факт, що після подання позивачем уточнюючих податкових декларацій орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, в яких було зменшено грошові зобов'язання на загальну суму 437 285,41 грн., ДПІ у Запорізькому районі Запорізької області була проведена документальна позапланова перевірка, за підсумками якої було складено Акт від 21.10.2011 №329/1521/35037008 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.02.2012 №, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб в Сонячну с/р в сумі 354 968,08 грн., в тому числі 283 974,46 грн. за основним платежем, 70 993,62 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Вказує, що в постанові у справі №0870/3892/12 від 26.06.2012 Запорізьким окружним адміністративним судом було встановлено факт безпідставної сплати позивачем орендної плати за землю за договорами оренди землі від 17.12.2008, зареєстрованими за №11450 та №11454, укладеними між позивачем та Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області. При цьому, крапку у вирішенні вказаного спору поставив Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, який ухвалою від 22.07.2014 у справі №0870/3892/12 відмовив податковій інспекції у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на постанову суду від 26.06.2012. Таким чином, вважає, що саме з 22.07.2014 сума в розмірі 204 328,18 грн., сплачена позивачем як орендна плата за землю по договорам від 17.12.2008, набула статусу помилково сплаченого грошового зобов'язання у розумінні пп. 14.1.182 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, і позивач міг реалізувати своє право на повернення цієї суми з означеної дати, тож і 1095-денний строк на повернення має відліковуватися з 22.07.2014, у зв'язку із чим просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, про що подав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 595 від 09.01.2018), а також пояснення по справі (вх. №5171 від 15.02.2018), відповідно до яких зазначає, що посилання позивача на справу №0870/3892/12 про скасування податкового повідомлення-рішення та відрахування 1095 днів з моменту набрання законної сили рішенням по вказаній справі з 22.07.2014 є хибним, оскільки у відповідності до ст. 43 Податкового кодексу України саме обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Вважає, що днем виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми у даному випадку повинен вважатись день подання уточнюючих податкових декларацій з орендної плати за земельні ділянки, а саме 20.05.2010 в яких ТОВ «Запорізька-Агропромислова-компанія» зменшило свої грошові зобов'язання по орендній платі за землю на загальну суму 437 285,41 грн. за 2008-2010 роки, у зв'язку із чим з урахуванням застосованих штрафних санкцій виникла переплата у сумі 204 328,18 грн., але ж вперше заява про повернення надміру сплачених коштів надійшла до відповідача лише 20.05.2014. Крім того, зазначає, що 30.06.2017 відповідачем прийнято рішення №6-07/10 про списання переплати, зокрема, щодо ТОВ «Запорізька-Агропромислова-компанія» у розмірі 204 328,20 грн. після 2521 днів існування переплати. Ураховуючи викладене, вважає, що позивачем були пропущені строки у відповідності до ст. 43 Податкового кодексу України на повернення помилково/надміру сплаченої суми грошового зобов'язання, а саме 1095 днів, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення) та оголошено про час виготовлення повного судового рішення.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Запорізька-Агропромислова-компанія» (), є юридичною особою, яка зареєстрована 22.03.2007, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та здійснює свою діяльність на підставі Статуту, затвердженого рішенням Загальних зборів учасників протоколом №10/05/16 від 10.05.2016.

17.12.2008 між Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області та позивачем укладений договір оренди землі, зареєстрований в реєстрі за № 11450 та у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» 25.12.2008 за № 13, відповідно до якого Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області надано ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія» в строкове платне користування земельну ділянку для малоповерхневої житлової та громадської забудови із земель запасу (житлової та громадської забудови) Сонячної сільської ради, розташовану в селищі Научний, Запорізького району, Запорізької області загальною площею 14,8 га., кадастровий номер земельної ділянки: :14:001:0003, на строк 12 років.

17.12.2008 між Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області та ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія» укладений договір оренди землі, зареєстрований в реєстрі за № 11451 та у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» 25.12.2008 за № 12, відповідно до якого Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області надано ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія» в строкове платне користування земельну ділянку для малоповерхневої житлової та громадської забудови із земель запасу (житлової та громадської забудови) Сонячної сільської ради, розташовану в селищі Научний, Запорізького району, Запорізької області загальною площею 29,9 га., кадастровий номер земельної ділянки: :14:001:0004, на строк 12 років.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.02.2010 по справі № 3/234/09-11/4д/10 за позовом Запорізької районної державної адміністрації, ТОВ «Незалежна аграрна індустрія» до Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія» про визнання недійсним договору оренди землі позов задоволено, визнано недійсним договір оренди землі від 17.12.2008 на земельну ділянку площею 14,8 га, укладений між Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області та ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія».

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.12.2009 у справі №28/358/09 за позовом Запорізької районної державної адміністрації, ТОВ «Незалежна аграрна індустрія» до Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія» про визнання недійсним договору оренди землі позов задоволено, визнано недійсним договір оренди землі від 17.12.2008 на земельну ділянку площею 29,9 га, укладений між Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області та ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія», реєстровий № 11451.

Державною податковою інспекцією у Запорізькому районі проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія» з питань дотримання вимог податкового законодавства нарахування та плати сум орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на території Сонячної сільської ради Запорізького району за період з 25.12.2008 по 27.04.2010, за результатами якої складено Акт перевірки від 21.10.2011 № 329/1521/35037008.

За висновками Акту від 21.10.2011 № 329/1521/35037008, ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія» за період з 25.12.2008 по 27.04.2010 порушені ч. 1 та 4 ст. 2, ст. 13, 14, ч. 1 та 2 ст. 15, ст. 17, 27 Закону України «Про плату за землю» (у редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення), ст. 1, 17, 21 Закону України «Про оренду землі», п. 3 ч. 1 ст. 9, п. 8 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», ст. 1, абз. 1 п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, що діяла на момент вчинення порушення), пп. 16.1.4 п. 16.1 ст.16, пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9, п. 288.1 ст. 288, п. 288.7, п. 1 та 3 ст. 287, пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в наслідок чого безпідставно занижено податкові зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності в Сонячну сільську раду Запорізького району, у зв'язку з поданням до ДПІ у Запорізькому районі Запорізької області податкових декларацій з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (уточнюючих) всього у сумі 284 594,02 грн., в тому числі за 2008 рік у сумі 3 441 грн. 76 коп., за 2009 рік у сумі 210 706 грн., за 2010 рік у сумі 70 446 грн. 26 коп. (за січень 2010 року в сумі 18 594 грн. 81 коп., за лютий 2010 року у сумі 18 594 грн. 81 коп., за березень 2010 року у сумі 18 594 грн. 81 коп., за квітень 2010 року у сумі 14 661 грн. 83 коп. (за договорами оренди від 17.12.2008 №11450, №11451).

Як зазначено в Акті перевірки, до Державної податкової інспекції у Запорізькому районі ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія» були подані податкові декларації орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності:

- податкова декларація за 2008 рік № 22802 від 21.01.2008 (за договором оренди № 11450 від 17.12.2008), задекларована до сплати сума -1139,33 грн. (сплачена до бюджету у повному обсязі);

- податкова декларація за 2008 рік № 22803 від 21.02.2009 (за договором оренди № 11451 від 17.12.2008), задекларована до сплати сума - 2302,43 грн. (сплачена до бюджету у повному обсязі);

- податкова декларація за 2009 рік № 677 від 27.01.2009 (за договором оренди №11450 від 17.12.2008), задекларована до сплати сума - 69750,09 грн. (сплачена до бюджету у повному обсязі, але з порушенням строків сплати орендної плати до бюджету за лютий 2009 року, грудень 2009 року);

- податкова декларація за 2009 рік № 1485 від 02.02.2009 (за договором оренди № 11451 від 17.12.2008), задекларована до сплати сума - 140955,91 грн. (сплачена до бюджету у повному обсязі, але з порушенням строків сплати орендної плати до бюджету за лютий 2009 року, грудень 2009 року);

- податкова декларація за 2010 рік № 2172 від 28.01.2010 (за договорами оренди № 11450 від 17.12.2008 та № 11451 від 17.12.2008), задекларована до сплати сума - 223137,65 грн. (не сплачено).

Так, 20.05.2010 ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія» подано податкові декларації орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (уточнюючі): вхідний № 24694 (за 2008 рік - на суму 3441,76 грн.), видний № 23747 (за 2009 рік - на суму 210706 грн.), вхідний № 8692 (за 2010 рік - на суму 223137,65 грн.), згідно з якими зменшені податкові зобов'язання на загальну суму 437 285,41 грн. Як підстава для здійснення уточнюючих розрахунків надані рішення Господарського суду Запорізької області від 12.02.2010 та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 27.04.2010, відповідно до яких договір оренди землі від 17.12.2008 № 11450 визнаний недійсним, а також рішення Господарського суду Запорізької області від 28.12.2009 та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 22.04.2010, відповідно до яких договір оренди землі від 17.12.2008 № 11451 визнаний недійсним.

З посиланням на частину 6 статті 21 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним, отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається, орган державної податкової служби прийшов до висновку про безпідставне заниження ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія» податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності в Сонячну сільську раду Запорізького району Запорізької області.

На підставі зазначеного акту перевірки та з урахуванням рішення Державної податкової адміністрації в Запорізькій області про результати розгляду первинної скарги від 27.01.2012 №478/10/25-020, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.02.2012 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб на суму 354 968 грн. 08 коп., в т.ч. за основним платежем 283 974,46 грн. та штрафними санкціями 70 993,62 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в судовому порядку.

Так, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.06.2012 по справі №0870/3892/12 позов задоволений. Визнане протиправним та скасоване, прийняте Державною податковою інспекцією у Запорізькому районі, податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 09.02.2012 № .

Судом встановлено, що 16 грудня 2011 року ТОВ «Запорізька-агропромислова-компанія» звернулась із заявою про повернення помилково сплачених грошових зобов'язань в розмірі 204 328,18 грн. до ДПІ у Запорізькому районі Запорізької області, у якій зазначало, що у зв'язку із поданням 20.05.2010 уточнюючих податкових декларацій, станом на 20.10.2011 згідно із карткою особового рахунку підприємства рахується переплата по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності в сум 204 328,18 грн. Вказані обставини підтверджуються змістом акту перевірки від 21.10.2011 №329/1521/35037008.

Однак, листом від 30.12.2011 №3227/10/15-211 контролюючим органом відмовлено в задоволенні заяви щодо повернення коштів.

20 травня 2014 року позивач повторно звернувся до ДПІ у Запорізькому районі ГУ Міндоходів у Запорізькій області із заявою №0520-01 щодо повернення помилково сплачених грошових зобов'язань в розмірі 204 328,18 грн., посилаючись на набрання законної сили постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.06.2012 у справі №0870/3892/12, так як не була подана апеляційна скарга.

Зі змісту листа ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області від 22.05.2015 №217/8/15-02 вбачається, що рішення суду виконано шляхом внесення змін, пов'язаних із скасуванням податкового повідомлення-рішення, в частині зміни в стані переплати в інтегрованій картці позивача та збільшення суми переплати, та зауважено, що іншого порядку виконання судового рішення про скасування податкового повідомлення-рішення Податковим кодексом України та КАС України не передбачено.

У червня 2014 року Державною податковою інспекцією у Запорізькому районі Головного управління Міндоходів у Запорізькій області подана апеляційна скарга на вищевказану постанову, проте ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2014 відмовити податковій інспекції у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 189 КАС України, оскільки відповідачем апеляційна скарга подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

19 січня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ТОВ «Запорізька-Агропромислова-Компанія» до Вільнянської ОДПІ, в якому позивач просив суд визнати протиправною відмову про повернення помилково сплаченої позивачем орендної плати за земельні ділянки у розмірі 204 328,18 грн. та зобов'язати відповідача провести повернення помилково сплаченої позивачем орендної плати за земельні ділянки, однак ухвалою від 17.05.2017 по справі №808/294/17 позовну заяву залишено без розгляду, у зв'язку із поданням заяви з порушенням установленого законом шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду.

24 травня 2017 року на адресу Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від позивача надійшла заява №57 про повернення помилково сплачених грошових зобов'язань в розмірі 204 328,18 грн. на поточних рахунок підприємства.

Однак, листом від 06.06.2017 №887/10/08-08-07 відповідач повідомив підприємство, що останнім були пропущені строки у відповідності до ст. 43 Податкового кодексу України на повернення помилково/надміру сплаченої суми грошового зобов'язання, а саме 1095 днів від виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Крім того, повідомлено, що підрозділ, який здійснює облік платежів та інших надходжень щоденно списує помилково та/або надміру сплачені суми платежів, що обліковуються в ІКП більше 1095 днів без руху, за умови відсутності заяви платника про повернення таких сум, у зв'язку із чим повернення помилково сплачених коштів не вважається за можливе.

Відповідачем прийнято рішення від 30.06.2017 №6-07/10 про списання переплати, зокрема, щодо ТОВ «Запорізька-Агропромислова-компанія» у розмірі 204 328,20 грн. після 2521 днів існування переплати.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови позивачу в поверненні на поточний рахунок помилково сплачених грошових зобов'язань в розмірі 204 328,18 грн. протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду, в якому просив також зобов'язати відповідача провести повернення помилково сплачених грошових зобов'язань.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2181-ІІІ), яким регулювався порядок адміністрування податків, зборів (обов'язкових платежів) під час виникнення спірних правовідносин, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації.

Згідно із п. 4.1.4, п. 4.1 ст. 4 Закону №2181-ІІІ податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює:

а) календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

б) календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

в) календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

г) календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян), - до 1 квітня року, наступного за звітним.

За змістом п. 5.1 ст. 54 Закону №2181-ІІІ податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Судом встановлено, що 20.05.2010 ТОВ «Запорізька-Агропромислова-компанія» зменшило свої грошові зобов'язання по орендній платі за землю на загальну суму 437 285,41 грн. за 2008-2010 роки шляхом подання уточнюючих податкових декларацій з орендної плати за земельні ділянки, у зв'язку із чим з урахуванням застосованих штрафних санкцій виникла переплата у сумі 204 328,18 грн., що саме представниками сторін не заперечується.

Пунктом 14.1.182 ст. 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на звернення позивача із заявою від 24.05.2017) встановлено, що помилково сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань.

При цьому, пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 43 Податкового кодексу України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, зокрема, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (п.43.3 ст. 43 Податкового кодексу України).

У відповідності до п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Наведені правові норми вказують, що необхідними і достатніми умовами повернення платнику з бюджету суми надміру сплачених грошових зобов'язань є: 1) наявність спірної суми в якості суми коштів, зарахованої до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань; 2) відсутність у платника податків податкового боргу; 3) подання про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі із зазначенням напряму перерахування коштів.

Суд зауважує, що доказів наявності або відсутності податкового боргу на час звернення із заявою про повернення помилково сплачених коштів позивачем суду не надано.

Відповідно до п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Отже, платник податків має право на повернення надміру сплачених грошових коштів у випадку подання ним заяви про таке повернення з урахуванням дотримання строків давності, встановлених п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України, які слід відраховувати з моменту фактичної сплати платником податків суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань.

Виходячи з системного аналізу положень п. 43.3 ст. 43 та п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України суд приходить до висновку, що задля з'ясування дотримання платником податків строків звернення із заявою про повернення надмірно сплачених коштів істотним є встановлення часу перерахування коштів до бюджету, тобто дня виникнення переплати.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку строки давності потрібно відраховувати, починаючи з моменту настання факту сплати надмірної суми коштів до відповідного бюджету, та до моменту подання платником податку заяви про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Посилання позивача на те, що перебіг строку виникнення переплати з орендної плати з юридичних осіб слід відліковувати з 22.07.2014, тобто від дати узгодження податкового зобов'язання, донарахованого Державною податковою інспекцією у Запорізькому районі згідно із податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» від 09.02.2012 № , суд вважає необґрунтованим, оскільки Податковий кодекс України чітко встановлює початок перебігу 1095 днів, а саме за днем виникнення такої переплати. В свою чергу за податковим повідомленням-рішенням від 09.02.2012 № сплата коштів не здійснювалась.

Вислухавши пояснення представників сторін, оглянувши долучені до справи облікові картки платника податків ТОВ «Запорізька-Агропромислова-компанія» суд встановив, що переплата за платежем орендна плата з юридичних осіб в розмірі 204 328,18 грн. виникла за межами 1095 днів, а тому позивач відповідно втратив право на її повернення.

Щодо посилання представника позивача на звернення 16 грудня 2011 року із заявою про повернення помилково сплачених грошових зобов'язань в розмірі 204 328,18 грн. до ДПІ у Запорізькому районі Запорізької області, суд зауважує, що листом від 30.12.2011 №3227/10/15-211 контролюючим органом відмовлено в задоволенні заяви щодо повернення коштів, при цьому, вказане рішення позивачем не оскаржувалось, отже позивач із ним погодився.

Приймаючи до уваги, що судом встановлено пропуск платником податків 1095-денного строку звернення із заявою до податкового органу про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, а також враховуючи те, що це є строк матеріальний, а не процесуальний, у задоволені адміністративного позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в поверненні помилково сплачених грошових зобов'язань в розмірі 204 328,18 грн. слід відмовити.

Судом враховано також, що на даний час контролюючим органом прийнято рішення про списання переплати ТОВ «Запорізька-Агропромислова-компанія» у розмірі 204 328,20 грн., а також ту обставину, що із даним позовом до суду підприємство звернулось лише після спливу більш ніж 2500 днів існування переплати.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача провести повернення позивачу на розрахунковий рахунок помилково сплачених грошових зобов'язань суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В силу вимог пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Згідно з пунктом 43.6 статті 43 Податкового кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року №1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за №1679/28124.

Пунктом 5 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань (далі - Порядок №1146) передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1146, у заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються, зокрема, на поточний рахунок платника податку в установі банку.

Згідно з пунктом 7 Порядку №1146, після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку. Заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Пунктом 8 Порядку №1146 передбачено, що у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу маж державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1242 (із змінами).

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

Відповідний місцевий фінансовий орган протягом двох робочих днів погоджує отримані висновки шляхом засвідчення підписом керівника місцевого фінансового органу, скріпленим гербовою печаткою, і не пізніше наступного робочого дня після погодження повертає їх згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу ДФС.

Орган ДФС не пізніше наступного робочого дня від дати отримання висновку, погодженого місцевим фінансовим органом або відповідним органом, визначеним відповідно до частини першої статті 67-2 глави 11 розділу III Бюджетного кодексу України, передає його згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу Казначейства.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1146 на підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

За таких обставин така вимога позивача про зобов'язання відповідача провести повернення позивачу на розрахунковий рахунок помилково сплачених сум не є правильним способом захисту прав платника податків. В цьому випадку, правильним способом захисту позивача є вимога про зобов'язання відповідача до виконання покладених на нього Законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає поверненню з бюджету. При цьому, у такому випадку необхідно залучення до участі у справі також відповідного органу державної казначейської служби.

Оскільки, звертаючись до суду, платник податків неправильно визначив спосіб захисту порушених прав, то наслідком цього, на думку суду, є відмова у задоволенні позовних вимог.

Аналогічна позиція висловлена у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.09.2015 по справі № 21-881а15.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи у сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 16.03.2018.

Суддя І.В. Батрак