Справа № 814/3001/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 р. м. Одеса Справа № 814/3001/17

Категорія: 12.1 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.
Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви ,

В С Т А Н О В И Л А :

27 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, до подання позовної заяви, просить заборонити наглядовій раді ПрАТ "МТЕЦ" обирати генерального директора та укладати від імені ПрАТ "МТЕЦ" контракт до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ФДМ України про визнання протиправним і скасування протоколу засідання постійної конкурсної комісії ФДМ України з проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання по заміщенню вакантної посади генерального директора ПрАТ "МТЕЦ" № 3 від 19 грудня 2017 р.

У заяві зазначено, що 19 грудня 2017 р. відбулось засідання постійної конкурсної комісії Фонду державного майна України (далі - ФДМ України) з проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання по заміщенню вакантної посади генерального директора приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (далі - ПрАТ "МТЕЦ"), на якій переможцем конкурсу визнано ОСОБА_3 На думку заявника, це рішення конкурсної комісії є протиправним та упередженим, у зв'язку із чим він має намір у подальшому його оскаржити в судовому порядку.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що Фонд державного майна України при проведенні конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання по заміщенню вакантної посади генерального директора ПрАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" діяв в якості суб'єкта владних повноважень, а відтак вважає висновок суду першої інстанції, щодо належності розгляду даного спору в порядку господарського судочинства, помилковим.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Приймаючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір повинен розглядатися за правилами господарського судочинства, а тому і заява про забезпечення позову має розглядатись господарським судом.

Однак колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Однак, позивачем в поданій заяві про вжиття заходів забезпечення заявленого позову не визначені конкретні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, які викладені у ст. 150 КАС України.

Позивач не обґрунтував свою заяву про забезпечення позову, не надав доказів того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди їх правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у даній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або наявні очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Сама лише думка позивача з приводу ускладнення в майбутньому виконання рішення суду не може бути визнана судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спірних правовідносинах, оскільки є суб'єктивним судженням позивача, без зазначення існуючої очевидної небезпеки заподіяння шкоди позивачу.

Також, в апеляційній скарзі не визначені конкретні підстави для вжиття заходів забезпечення позову згідно ст. 150 КАС України та не наведено обґрунтувань необхідності забезпечення позову будь-якими фактичними обставинами справи.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки не вбачається існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст.1 Закону України «Про фонд державного майна України» Фонд є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. Діяльність Фонду державного майна України спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Фонд державного майна України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, актами Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Прем'єр-міністра України (ст.3 Закону України «Про фонд державного майна України»).

До основних завдань Фонду державного майна України належать, зокрема, виконання функції у сфері управління об'єктами державної власності відповідно до Закону України "Про управління об'єктами державної власності".

В даному випадку Фонд державного майна України діяв, як суб'єкт владних повноважень та здійснював публічно-владні функції, а тому даний спір підсудний адміністративним судам.

Отже, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову в задоволенні клопотання, але не погоджується з мотивами на підставі яких суд першої інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

На підставі вище викладеного, та з урахуванням положень ст. 317 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а судове рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині підстав та мотивів відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. ст.308, 312, 313, ст.315, ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року змінити виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови апеляційного суду.

В іншій частині ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 13 березня 2018 року .

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова