Справа № 826/5368/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2018 року № 826/5368/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Лісовий клуб»
до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області
про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.04.2017 року

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісовий клуб» (надалі - Позивач), звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати незаконним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області форми «С» від 06.04.2017 року №, відповідно до якого до ТОВ «Лісовий клуб» було застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1700,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 20.04.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 08.08.2017 р.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 08.08.2017 р. В зв'язку з технічними причинами, розгляд справі відкладено до 03.10.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Кнтролюючим органом неправомірно застосовано штрафні санкції, оскільки не було допущено порушень, за які необхідно було б притягувати до відповідальності, а також у контролюючого органу не було жодних підстав, передбачених законодавством, для проведення фактичної перевірки.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату і місце проведення судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення на позовну заяву, в яких Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що позовні вимоги необґрунтовані, а оскаржуване рішення, прийняте у відповідності до норм діючого законодавства України.

Враховуючи не прибуття Відповідача судове засідання 03.10.2017 р. Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини 6 статті 128 КАС України (в редакції станом на жовтень 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Співробітниками ГУ ДФС у Київській області 20.03.2017 р. проведено фактичну перевірку кафе розташованого за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романівка, вул. Лісова, 7-Б, що належить ТОВ «Лісовий Клуб», за додержанням вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції.

За результатом перевірки Контролюючим органом складено Акт перевірки №110/10-36-40/37204046 від 20.03.2017 р. (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено порушення Позивачем ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом 06.04.2017 року винесено податкове повідомлення-рішення № , яким у зв'язку з порушенням ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17000,00 грн.

Не погоджуючись з спірним податковим повідомлення-рішенням Позивачем подано до суду позов.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з Акту перевірки, Відповідачем встановлено факт зберігання Позивачем пляшки вермуту рожевого десертного «Martini Rosato» 1 л., 15% об., виробництва «Martini&Rossi S.P.A.» Італія, по ціні 800 грн. термін зберігання 24 місяці, дата виготовлення 20.02.2014 року, яка маркована маркою акцизного податку попереднього зразка ААЮ/14, 2,510 грн. відповідно до наявного маркування на пляшці алкогольний напій є з простроченим терміном зберігання, що є порушенням ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» .

Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пп.пп. 14.1.4, 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції). Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

У відповідності до п.п. 226.2, 226.3, 226.9 ст. 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів. Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2010 р. № 1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі - Положення № 1251).

Відповідно до п. 19 Положення № 1251, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів. податку, міцності продукції та місткості тари.

При цьому, п. 20 Положення № 1251 встановлено, що вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що перелік немаркованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів є вичерпним, і в ньому відсутні алкогольні напої, марковані марками акцизного податку попереднього зразка, які знаходяться в обігу з порушенням терміну придатності до споживання.

Відтак, Суд вважає, що віднесення алкогольного напою, маркованого маркою акцизного податку попереднього зразка, який знаходиться в обігу з порушенням терміну придатності для споживання не свідчить про те, що такий продукт є немаркованим маркою акцизного податку.

Крім того, Суд зазначає, що положення абз. 4 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не встановлюють випадки недійсності марок акцизного податку попереднього зразка, які не встановлюють критеріїв для визнання продукції, маркованої марками попереднього зразка, немаркованою, а лише закріплюють право осіб на використання вже придбаних ними марок акцизного податку попереднього зразка та реалізацію продукції, що маркована такими марками, тобто встановлюють вичерпний перелік підстав, коли марки акцизного податку попереднього зразка є дійсними.

Більш того, дана норма закону прийнята для захисту прав осіб, що вже придбали марки акцизного податку попереднього зразка для виробництва підакцизних товарів чи осіб, що реалізують продукцію, марковану марками акцизного податку попереднього зразка та звільняє останніх від необхідності придбання марок акцизного податку нового зразка і повторної сплати акцизного податку.

Щодо встановленого в Акті перевірки порушення Позивачем реалізації алкогольного напою пляшки вермуту рожевого десертного «Martini Rosato» 1 л., 15% об., виробництва «Martini&Rossi S.P.A.» Італія, по ціні 800 грн. термін зберігання 24 місяці, дата виготовлення 20.02.2014 року, яка маркована маркою акцизного податку попереднього зразка ААЮ/14, термін придатності якого закінчився, чим порушено ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 677 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) строк придатності товару визначається періодом часу, який обчислюється з дня його виготовлення і протягом якого товар є придатним для використання, або терміном (датою), до настання якого товар є придатним для використання.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини» дата «Вжити до» (кінцевий термін споживання) - термін, після закінчення якого, за будь-яких встановлених умов зберігання, харчовий продукт, вірогідно, не буде мати показників якості, зазвичай очікуваних споживачами, та не вважається придатним для реалізації.

Відповідно до п. 24 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» строк (термін) придатності - строк (термін), визначений нормативно-правовими актами, нормативними документами, умовами договору, протягом якого у разі додержання відповідних умов зберігання та/або експлуатації чи споживання продукції її якісні показники і показники безпеки повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів, нормативних документів та умовам договору.

У відповідності до абз. 3 ч. 3 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» продаж товарів, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, а також товарів, строк придатності яких минув, забороняється.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012 р. №310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.05.2012 р. №743/21056, затверджено Порядок проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг (надалі - Порядок № 310).

Відповідно до п. 1.1 Порядку №310 цей Порядок визначає механізм здійснення державного контролю посадовими особами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів (далі - Держспоживінспекція України) та її територіальних органів за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства (далі - суб'єкти господарювання), крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим.

Відповідно до абз. 4 пп. 4.1.2 п. 4.1 Порядку № 310 за результатами перевірки відповідно до виявлених порушень посадовими особами, які проводили перевірку, приймаються рішення про заборону реалізації продукції в разі коли строк придатності додержання яких відповідно до законодавства є обов'язковим, чи коли такий строк закінчився.

Таким чином, реалізація алкогольних напоїв, маркованих марками акцизного податку попереднього зразка, строк придатності яких минув, є порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», контроль за додержанням якого, зокрема, контроль щодо реалізації продукції в межах строку придатності покладено на Держспоживінспекцію України та її територіальні органи.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що відповідно до пп. 13.2 п. 13 Загальних технічних умов ДСТУ 4806:2007, прийнятих наказом Держспоживстандарту України від 5.07.2007 № 144, гарантійні терміни зберігання вин установлюють із дня їх розливу: вина столові ординарні, в т.ч. молоді - 3 місяці; вина кріплені ординарні, столові марочні - 4 місяці; вина кріплені марочні - 5 місяців; вина столові контрольованих найменувань - 6 місяців; вина кріплені контрольованих найменувань - 12 місяців. Гарантійні терміни зберігання вин, які встановлені цим стандартом, є мінімальними термінами, протягом яких виробник несе відповідальність за невідповідність показників якості продукції нормативним вимогам, і не є термінами придатності вин до споживання. Виробники вин мають право встановлювати власні гарантійні терміни зберігання вин, які перевищують мінімальні гарантійні терміни, встановлені цим стандартом, з обов'язковою відповідальністю за відповідність їх якості нормативним вимогам. Власні гарантійні терміни повинні бути внесені у розроблені виробником технологічні інструкції на окремі найменування продукції, які затверджуються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з сільського господарства у встановленому порядку. У разі відвантаження на експорт гарантійні терміни зберігання вин, які розлиті у пляшки, повинні відповідати вимогам контракту. Молоді вина на експорт не поставляють. На колекційні вина терміни зберігання не встановлюють. Вина, в яких після закінчення термінів зберігання не з'явилося помутніння чи видимого осаду, придатні для подальшого зберігання та реалізації.

Отже, на думку Суду, посадові особи Відповідача ототожнили гарантійний термін та термін споживання вина, що призвело до необґрунтованих висновків, які порушують права платника податків.

Також, Суд зазначає, що згідно з Актом перевірки та письмовими запереченнями Відповідачем не було зазначено, що у даній пляшці вино з'явилося помутніння чи видимий осад, при цьому алкогольний напій після проведення перевірки був залишений на місці торгівлі.

Крім того, в матеріалах справи міститься Акт від 30.10.2017 р., в якому зазначено, що об'єкт випробування за органолептичними показниками відповідає вимогам ДСТУ 6035:2008 Вермути. Технічні умови та у відповідності до вимог пункту 15 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що затверджені Постановою KM України від 30.07.1996, № 854 є придатним для подальшого зберігання та реалізації.

За таких обставин, Позивач мав право зберігати та реалізовувати вермут рожевий «Martini Rosato» 1 л., 15% об., виробництва «Martini&Rossi S.P.A.» Італія, по ціні 800 грн. термін зберігання 24 місяці, дата виготовлення 20.02.2014 року, яка маркована маркою акцизного податку попереднього зразка ААЮ/14 до того часу, до поки не з'явиться помутніння чи видимий осад у даній пляшці.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.04.2017 у справі № К/800/4526/17.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством. У разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Таким чином, твердження Відповідача про порушення Позивачем вимог ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» щодо реалізації алкогольних напоїв з простроченим терміном придатності для споживання та які марковані марками акцизного податку попереднього зразка є безпідставним та необґрунтованим, оскільки доводи Відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами,

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 06.04.2017 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісовий клуб» (адреса: 02094, м. Київ, вул. Червоноткацька, 27-а; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області від 06.04.2017 року №.

3. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області за рахунок державних асигнуванню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лісовий клуб» (адреса: 02094, м. Київ, вул. Червоноткацька, 27-а; ) судові витрати у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень.).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук