Справа № 135/1378/17
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

16 лютого 2018 р. Справа № 135/1378/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у місті Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області

про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду з Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, в якому позивач просить суд: визнати протиправним рішення ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, викладеного в листі №3183/09-39/02-3 від 30.10.2017 року; зобов'язати Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати з часу призначення пенсії позивачу період роботи з вересня 1984 року по грудень 1989 року; зобов'язати Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням коефіцієнту страхового стажу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області не зарахувало до його страхового стажу повні робочі місяці за період роботи з вересня 1984 року по грудень 1989 року на ДП "Вугільна компанія "Куйбишівська", оскільки, довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №24 від 20.03.2014 року, видана ДП "Вугільна компанія "Куйбишівська" відповідач не має можливості перевірити, так як дане підприємство знаходиться на території, яка тимчасово неконтрольована українською владою.

Крім того, зазначив, що листом від 30.10.2017 року відповідачем було повідомлено про те, що пенсія значена та виплачується у відповідності з нормами пенсійного законодавства та за наявними в пенсійній справі документами, надано роз'яснення щодо здійсненого з 01.10.2017 року перерахунку пенсії згідно вимог Закону України №2148-VІІІ "Про внесення де деяких законів України щодо підвищення пенсій". Зокрема, повідомлено, що новий розмір пенсії нараховано із врахуванням коефіцієнту стажу, розрахованого за наявний стаж із застосуванням оцінки страхового стажу 1% та середньої заробітної плати. Також, даним листом було повідомлено, про те, що відповідно до абз.3 підп.2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року за №22-1, за бажанням пенсіонера може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, згідно якого він заперечує проти задоволення позову. Окремо зазначає про те, що згідно наданих документів страховий стаж позивача складав 22 роки 9 місяці та 22 дні. Так, розмір пенсії визначається, згідно ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як добуток заробітної плати, визначеної відповідно до ст.40 Закону, з якої обчислюється пенсія та коефіцієнту страхового стажу застрахованої особи, визначеного відповідно до ст. 25 Закону. Відповідно до ст.25, 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" розмір пенсії ОСОБА_1 становить 1373,00 грн.: 770.39 грн. - основний розмір пенсії позивача, що вираховується відповідно до відпрацьованого стажу та заробітку; 234,57 грн. - доплата до прожиткового мінімуму; 368,04 грн. - доплата відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Позивачу призначено пенсію за наявними документами, які ним надавались з заявою про призначення пенсії, що знаходяться в його пенсійній справі, повністю у відповідності до чинного законодавства.

Що стосується застосування оцінки страхового стажу 1%, зазначив, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148 від 03.10.2017 року, внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме «4-3. Пенсії призначені відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки із застосуванням оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%».

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що він діяв правомірно та в межах чинного законодавства.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.11.2017 року відкрито скорочене провадження у справі.

Згідно ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 18.12.2017 року адміністративну справу передано на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.01.2018 року справу прийнято до провадження.

Враховуючи те, що адміністративна справа, яка розглядається, є справою незначної складності (малозначна справа), тобто, такою, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо, не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин, розгляд даної справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження, а тому підстав для розгляду даної справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін немає.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із письмовою заявою у якій просив повідомити про особливості нарахування йому пенсії та пояснити по якій причині під час призначення пенсії за віком відповідачем не враховано надану ОСОБА_1 довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №24 від 20.03.2014 року, видану ДП "Вугільна компанія "Куйбишівська".

ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області №3183/09-39/02-3 від 30.10.2017 року відповідачем було повідомлено про те, що пенсія значена та виплачується у відповідності з нормами пенсійного законодавства та за наявними в пенсійній справі документами, надано роз'яснення щодо здійсненого з 01.10.2017 року перерахунку пенсії згідно вимог Закону України №2148-VІІІ "Про внесення де деяких законів України щодо підвищення пенсій". Зокрема, повідомлено, що новий розмір пенсії нараховано із врахуванням коефіцієнту стажу, розрахованого за наявний стаж із застосуванням оцінки страхового стажу 1% та середньої заробітної плати. Також, зазначеним листом було повідомлено, що відповідно до абз.3 підп.2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 року за №22-1, за бажанням пенсіонера може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до статей 1, 3, 8 Основного Закону Україна є соціальною та правовою державою, де найвищою соціальною цінністю визнається людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека, де права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, де утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, де визнається і діє принцип верховенства права. З урахуванням цього згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Крім того, згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: … 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); … 5) добросовісно; 6) розсудливо; … 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)…».

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно п 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі-Порядок) у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідно до зазначеного Порядку п 2.23. документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 3 ст. 44 Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Разом із тим, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Крім того, відповідно до п.20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

На переконання суду, Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, було прийнято саме з метою створення юридичних механізмів підтвердження трудового стажу працівників з метою належної реалізації ними права на пенсійне забезпечення, у зв'язку з чим Порядком передбачено кілька альтернативних способів підтвердження трудового стажу, які можуть бути застосовані в різних ситуація (на підставі інших, ніж трудова книжка, документів або на підставі показань свідків). У жодному разі не можна дійти висновку, що метою цього Порядку є створення формальних перешкод для реалізації права особи на отримання пенсії. І хоча вимагаючи деякі документи (наприклад, уточнюючу довідку підприємства), органи Пенсійного фонду України переслідують в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, тим не менше органи Пенсійного фонду України, виконуючи свої повноваження, повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно (ч. 3 ст. 2 КАС України) з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Разом із цим, у цій справі відповідач не застосував жодних з указаних вище правових процедур підтвердження страхового стажу, передбачених Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, та не врахував, що доступ до трудових архівів відповідних підприємств є неможливим внаслідок воєнних дій та тимчасової непідконтрольній території Донецької області.

У даному випадку, відповідач повинен був керуватися положеннями ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також пунктами 1, 2, 17, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, та перевірити наявність страхового стажу на підставі записів у трудовій книжці (її дублікату), показань свідків, даних, наявних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З матеріалів справи вбачається, що згідно трудової книжки та відповідних довідок позивач працював: з 01.10.1985 по 08.01.1990 на ДП "Вугільна компанія "Куйбишевська".

Крім того, згідно довідки про заробітну плату №24 від 20.03.2017 року ДП "Вугільна компанія "Куйбишевська" підтверджений період отримання заробітної плати та сплати податків і соціальних внесків з 1984 по 1989 р.р.

Вказаними документами і підтверджується страховий стаж позивача, який не був врахований при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком

Як видно з матеріалів справи, підтверджений період сплати податків і соціальних внесків також не було враховано до страхового стажу та взагалі не взято відповідачем до уваги.

Відповідно до постанови від 25.11.2005 № 22-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Пункту 2.1. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Щодо посилання відповідача на те, що довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №24 від 20.03.2014 року, видану ДП "Вугільна компанія "Куйбишівська" неможливо перевірити на достовірність, суд зазначає наступне.

Неможливість перевірки наданої позивачем і завіреної у відповідному порядку інформації відповідачем з підприємствами, які залишились на непідконтрольній Україні території, не можуть обмежувати конституційне право позивача на отримання пенсії за віком.

Відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації.

Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі "Тлімменос проти Греції" (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об'єктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об'єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Аналогічний підхід закріплено в національному праві. Так, відповідно до Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" формами дискримінації є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст.5). Відповідно до ст.1 цього Закону непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку - незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків - ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу №1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява №38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо). Суд переконаний, що з огляду на зазначені вище положення статей 1, 3, 8, 129 Конституції України можна за аналогією стверджувати, що права людини та громадянина, гарантовані законодавством України також мають бути не теоретичними та ілюзорними, а ефективними на практиці.

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а так само Конституцією та законодавством України, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не доведено правомірності не зарахування до страхового стажу позивача за період роботи з вересня 1984 року по грудень 1989 року.

Право позивача на зарахування вказаного періоду роботи в повному обсязі до його страхового стажу підтверджено сукупністю належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та підлягають задоволенню в цій частині.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, з моменту призначення пенсії, з 2014 року (з урахуванням сплачених сум за минулі місяці), відповідно до 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №24 від 20.03.2014 видану ДП "Вугільна компанія "Куйбишівська" за 60 календарних місяців страхового стажу, та з 01.10.2017 року - з урахуванням коефіцієнту страхового стажу роботи, який враховується для розрахунку пенсії, в розмірі 0,41513, визначеного із застосуванням оцінки страхового стажу 1,35%, необхідно, зазначити, що даний коефіцієнт було визначено відповідно до ст.25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в редакції чинний на момент призначення пенсії в жовтня 2014 року ОСОБА_1

Але, після внесення змін до абзацу 5 ч. 1 ст. 25 даного Закону, відповідно до вимог Закону України №2148-УІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій" що набули чинності з 01.10.17 року даний пункт було викладено у новій редакції, а саме, за період участі в системі загальнообов'язкового державного страхування величина оцінки одного року стажу дорівнює 1%, тобто, позивачу було зменшено коефіцієнт страхового стажу, що відповідно привело до зменшення пенсійних виплат ОСОБА_1.

Суд зазначає, що зміни до Закону не можуть погіршувати стан позивача, так як його конституційні права і свободи гарантуються державою і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд вважає, що відповідач безпідставно зменшив призначений коефіцієнт страхового стажу позивачу з 1,35% на 1%.

Згідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області в частині відмови врахувати ОСОБА_3 при призначенні (перерахунку) пенсії довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №24 від 20.03.2014 року, яка видана ДП "Вугільна компанія "Куйбишівська", за період роботи на даному підприємстві з вересня 1984 року по грудень 1989 року та в частині зменшення з 01.10.17 р. коефіцієнту страхового стажу до 1%, замість 1,35%.

Зобов'язати Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період його роботи на ДП "Вугільна компанія "Куйбишівська" з вересня 1984 року по грудень 1989 року, провівши перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, з моменту призначення, з 21.10.2014 року (з урахуванням сплачених сум за минулі місяці), відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №24 від 20.03.14 року, видану ДП "Вугільна компнія "Куйбишевська" за 60 календарних місяців страхового стажу та з урахуванням коефіцієнту страхового стажу 1,35%.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 24321; прописаний АДРЕСА_2) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (, вул. Героїв України, 23, м. Бершадь, Вінницька область, 24400) судові витрати по справі в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, квитанція №37 від 24.11.17 р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: (23.02.2018)

Суддя /підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом Суддя

Помічник судді