Справа № 564/1828/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Олійник П.В.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"15" березня 2018 р. Справа № 564/1828/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Семенець К.О.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "02" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення , -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з адміністративним позовом до головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області Ніколайчука О.В. про скасування постанови № 6 про адміністративне правопорушення від 28.08.2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що спірну постанову було винесено з порушенням норм процесуального права, зокрема, з порушенням строків притягнення до адміністративної відповідальності, які встановлені ст. 38 КУпАП. Також вказує, що при притягненні до відповідальності відповідачем неправомірно застосовано положення ч. 3 ст. 96-1 КУпАП в редакції, яка вступила в законну силу з 10.06.2017 року, в той час як необхідно було застосовувати положення ч. 3 ст. 96-1 КУпАП, які діяли на час вчинення правопорушення. Також зазначила, що надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 на об'єкт будівництва «Реконструкція магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» здійснювалося відповідно до Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07.07.2011 № 109. Підставою не видачі містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки на цей об'єкт могло бути лише невідповідність намірів забудови земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні, а не відсутність містобудівної документації, що могло б порушити право власника земельної ділянки та магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» розпоряджатися своїм майном. Посилання відповідача на п.6 розділу V «Прикінцевих положень» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», є неправомірним, оскільки цим положенням закону прямо не заборонено надання містобудівних умов і обмежень, а лише врегульовується можливість надання містобудівних умов і обмежень до 01 січня 2015 року за відсутності затвердженого плану зонування території або детального плану території. При видачі будівельного паспорта на реконструкцію власної частини житлового будинку в АДРЕСА_2 позивачем також не було допущено порушень. Із наданих замовником документів не вбачається, що вона мала намір проводити реконструкцію квартири у багатоквартирному житловому будинку. У всіх документах вказано на реконструкцію частини житлового будинку №10/2 по вул.Нова у м.Костопіль.

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 02.11.2017 позов ОСОБА_3 до головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області Ніколайчука Олександра Володимировича та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задоволено.

Скасовано постанову головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області Ніколайчука Олександра Володимировича № 6 від 28.08.2017 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що позивачем було порушено вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема п. 6 розділу V «Прикінцевих положень» та ст. 27 Закону, Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07.07.2011 № 109 та Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 № 103. В зв'язку з цим позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вважають, що вчинене позивачем правопорушення є триваючим, а тому норми ст. 38 КУпАП не порушені.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача вважає судове рішення законним та просить відхилити апеляційну скаргу відповідача.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 31.01.2017 року в сектор містобудування та архітектури Костопільської райдержадміністрації, керівником якого є позивач, звернувся гр. ОСОБА_5 із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 на об'єкт будівництва «Реконструкція магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1».

До поданої ОСОБА_5 заяви про видачу містобудівних умов та обмежень були додані інші документи передбачені п. 2.2. Порядку 109.

07.02.2017 позивачем ОСОБА_3, як головним архітектором району, завідувачем сектору архітектури та містобудування Костопольської РДА, були видані ОСОБА_5 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (а.с. 11-14).

Також встановлено, що 01.06.2017 року в сектор містобудування та архітектури Костопільської райдержадміністрації звернулася гр. ОСОБА_7 із заявою про видачу будівельного паспорта на реконструкцію власної частини житлового будинку в АДРЕСА_2.

07.06.2017 позивачем був виданий заявнику будівельний паспорт на реконструкцію власної частини житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 15-17).

В ході проведеної перевірки діяльності позивача були встановлені порушення вимог ч. 3 ст. 96-1 КУпАП та 22.08.2017 складено протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області Ніколайчука О.В. № 6 від 28.08.2017 року позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 96-1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Згідно вищевказаної постанови ОСОБА_3 видала містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №1 від 07.02.2017 року на підставі генерального плану м. Костопіль, а не на основі плану зонування території чи детального плану території, як цього вимагає п. 6 розділу V «Прикінцевих положень» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також позивач в порушення вимог ч. 1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та п. 1.2 Наказу Мінрегіодбуду «Про затвердження Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки» від 05.07.2011 № 103 видала будівельний паспорт забудови земельної ділянки від 07.06.2017 року № 57 на реконструкцію власної частини житлового будинку в АДРЕСА_2, в той час як замовник є власником однієї із чотирьох квартир будинку, а будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва лише індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці і не є документом для реконструкції квартири № 2 в багатоквартирному житловому будинку.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, позивачка звернулась з позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольнив позов. Суд вважав, що «Прикінцевими положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» врегульовується надання містобудівних умов і обмежень до 01 січня 2015 року і прямо не заборонено надання містобудівних умов і обмежень за відсутності затвердженого плану зонування території або детального плану території. При цьому врахував роз'яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо застосування генерального плану населеного пункту при визначенні та наданні містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, згідно яких роз'яснено, що оскільки, ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до містобудівної документації на місцевому рівні, крім плану зонування та детального плану території, віднесено генеральний план населеного пункту, то є можливим визначення та надання містобудівних умов та обмежень на підставі генерального плану. Також суд вважав, що у позивача були відсутні підстави для повернення заявнику ОСОБА_7 поданого пакету документів для видачі будівельного паспорта і будівельний паспорт було видано правомірно.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Частиною 3 статті 96-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення строків надання замовникові містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорта забудови земельної ділянки, висновків (звітів) експертизи проектної та містобудівної документації, надання таких документів з порушенням встановленого порядку, а також вимагання у замовника документів, не передбачених законодавством.

Щодо видачі ОСОБА_5 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 на об'єкт будівництва «Реконструкція магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» колегія суддів зазначає таке.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів регулюються Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 3038-VI план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об'єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об'єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

Згідно з ч.4 ст. 19 Закону № 3038-VI детальний план території визначає:

1) принципи планувально-просторової організації забудови;

2) червоні лінії та лінії регулювання забудови;

3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами;

4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території;

5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування;

6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови;

7) черговість та обсяги інженерної підготовки території;

8) систему інженерних мереж;

9) порядок організації транспортного і пішохідного руху;

10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі;

11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об'єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Статтею 29 Закону № 3038-VI визначено основні складові вихідних даних, якими зокрема є містобудівні умови та обмеження (ч.1); надання таких містобудівних умов та обмежень відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури, який визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (ч.3, ч.4).

Даною статтею також визначено строки розгляду заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні (ч.5)

Видача містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки регламентується Порядком надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07.07.2011 № 109 (надалі Порядок 109).

Відповідно до пункту 6 розділу V Прикінцевих положень Закону № 3038-VI (із змінами, внесеними згідно із Законами України від 17.11.2011 р. N 4052-VI, від 19.09.2013 р. N 606-VII) до 1 січня 2015 року рішення щодо визначення та надання містобудівних умов і обмежень на територіях, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, приймають уповноважені органи містобудування та архітектури з урахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавством строку.

Колегією суддів встановлено, що позивачем в містобудівних умовах та обмеженнях забудови земельної ділянки №1 від 07.02.2017 виданих позивачем, в пункті 8 про посилання на містобудівну документацію: генеральний план населеного пункту, план зонування, детальний план території та рішення про їх затвердження, зазначено: генеральний план м. Костопіль, затверджений рішенням виконкому Рівненської облради№91 від 23.05.1989 року (а.с.13).

Позивач не надав суду доказів того, що генеральний план містить актуальні проектні рішення на територію перспективного будівництва, які міститься в роз'ясненні Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Відтак, встановлено, що позивач видала містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки ОСОБА_5 в порушення вимог п.6 розділу V Прикінцевих положень Закону № 3038-VI.

Щодо видачі позивачем будівельного паспорта ОСОБА_7, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ст. 27 Закону № 3038-VI забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Видача будівельного паспорта регламентується Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 № 103, який розроблений та узгоджується з Законом № 3038-VI (далі Порядок 103).

Згідно п. 1.2. Порядку 103 будівельний паспорт забудови земельної ділянки визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Колегією суддів встановлено, що позивачем видано ОСОБА_7 будівельний паспорт забудови земельної ділянки від 07.06.2017 №57 на реконструкцію власної частини житлового будинку в м. Костопіль, вул.Нова, 10/2.

Разом із тим, відповідно до Технічного паспорту на частину житлового будинку та експлікації до нього (інв. справа № 1191 р., реєстровий № 15-108-108) виготовленого КП «Рівненське ОБТІ» , заявник ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 57-58).

Відтак, колегія суддів вважає, що будівельний паспорт позивачем заявнику ОСОБА_7 було видано з порушенням вимог ст. 27 Закону № 3038-VI та п. 1.2. Порядку 103.

З огляду на встановлене, судова колегія дійшла висновку про наявність в діях позивача ОСОБА_3 складу правопорушення передбаченого ч.3 ст. 96-1 КУпАП.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з підстав відсутності в її діях складу правопорушення.

Разом із тим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо порушення відповідачами строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 38 КпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

Чинний КУпАП не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. В листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 № 6802-0-4- 13/11 зазначено, що в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи відповідача про те, що правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 96-1 КУпАП є триваючим не заслуговують на увагу, оскільки, порушення строків надання замовникові містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорта забудови земельної ділянки, висновків (звітів) експертизи проектної та містобудівної документації, надання таких документів з порушенням встановленого порядку, а також вимагання у замовника документів, не передбачених законодавством є закінченим з моменту вчинення таких дій і носить разовий характер. Тож це правопорушення не можна вважати триваючим і притягнення винних до адміністративної відповідальності можливе не пізніш як через два місяці з дня його вчинення, що відповідачем було порушено.

Окрім того, статтею 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

В зв'язку з цим притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 96-1 КУпАП в редакції, яка вступила в законну силу з 10.06.2017 року та посилювала відповідальність є неправомірним.

Колегія суддів вважає, що відповідачі діяли не на підставі, та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності поза межами строку передбаченого ст. 38 КУпАП, а тому постанова підлягає скасуванню, провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області задовольнити частково. Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "02" листопада 2017 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою постанову Головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області Ніколайчука Олександра Володимировича №6 від 28.08.2017 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн скасувати. Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.96-1 КУпАП - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "16" березня 2018 р.