Справа № 826/11308/17
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 березня 2018 року № 826/11308/17

за позовом Головного управління ДФС у Київській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Калабрія Плюс»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Електронікс»

про визнання правочину недійсним

Суддя - Вовк П.В.,

при секретарі судового засідання Хайло А.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Головного управління ДФС у Київській області (далі також - ГУ ДФС у Київській області, позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Калабрія Плюс» (далі також - ТОВ «Калабрія Плюс», відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Електронікс» (далі також - ТОВ «Юкрейніан Електронікс», відповідач-2), в якій позивач просив визнати недійсним правочин, укладений між відповідачами, за наслідками якого було складено податкові накладні від 15 вересня 2016 року № 22, від 03 серпня 2016 року № 3, від 27 вересня 2016 року № 50, від 09 серпня 2016 року № 43, від 04 серпня 2016 року № 3, від 21 вересня 2016 року № 24, від 11 жовтня 2016 року № 23, від 03 серпня 2016 року № 2, від 08 серпня 2016 року № 42, від 02 серпня 2016 року № 41, від 21 вересня 2016 року № 23, від 13 жовтня 2016 року № 64.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року у справі № 755/4734/17 керівника ТОВ «Калабрія Плюс» було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 статті 205-1 Кримінального кодексу України.

У зв'язку з зазначеним, позивач вважає, що правочин, що мав місце між відповідачами, за наслідком вчинення якого були складені податкові накладні від 15 вересня 2016 року № 22, від 03 серпня 2016 року № 3, від 27 вересня 2016 року № 50, від 09 серпня 2016 року № 43, від 04 серпня 2016 року № 3, від 21 вересня 2016 року № 24, від 11 жовтня 2016 року № 23, від 03 серпня 2016 року № 2, від 08 серпня 2016 року № 42, від 02 серпня 2016 року № 41, від 21 вересня 2016 року № 23, від 13 жовтня 2016 року №64, має бути визнаний недійсними в судовому порядку на підставі вимог ч. 3 статті 228 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року, у зв'язку з належністю даної справи до категорії справ незначної складності у відповідності до вимог п. 10 ч. 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), враховуючи вимог ч. 5 статті 262 КАС України, в даній справі було відкрито спрощене позовне провадження, яке здійснюватиметься без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вказане рішення суду було отримане представником позивача 23 січня 2018 року.

За час розгляду справи, письмових заперечень або інших документів, з яких було б можливо встановити відношення відповідачів до заявлених позовних вимог, до суду надано не було.

В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуте суду за закінчення встановленого строку зберігання, яке, у відповідності до п. 5 ч. 6 статті 251 КАС України, підтверджує обставини належного повідомлення ТОВ «Калабрія Плюс» про обставини розгляду судом даної справи.

Також, відповідно до відомостей сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», відправлення за номером 921, яким на адресу ТОВ «Юкрейніан Електронікс» судом була надіслана ухвала від 17 січня 2018 року, вручене адресату 19 січня 2018 року.

Виходячи з наведеного, судом робиться висновок про те, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про обставини її розгляду у визначеному ухвалою суду від 17 січня 2018 року порядку.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 64 на загальну суму 90 478, 04 грн.

02 серпня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 41 на загальну суму 98 285, 71 грн.

03 серпня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 2 на загальну суму 34 681, 34 грн.

03 серпня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 2 на загальну суму 34 681, 34 грн.

04 серпня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 3 на загальну суму 25 308, 30 грн.

08 серпня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 42 на загальну суму 33 011, 47 грн.

09 серпня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 43 на загальну суму 151 903, 00 грн.

15 вересня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 22 на загальну суму 13 927, 18 грн.

21 вересня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 24 на загальну суму 33 417, 44 грн.

21 вересня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 23 на загальну суму 4 325, 65 грн.

27 вересня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 50 на загальну суму 23 178, 56 грн.

11 жовтня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 23 на загальну суму 107 196, 52 грн.

13 жовтня 2016 року ТОВ «Калабрія Плюс» (постачальник, продавець) було виписано на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс» (отримувач, покупець) податкову накладну № 64 на загальну суму 90 478, 04 грн.

Вказані накладні були складені директором ТОВ «Калабрія Плюс» ОСОБА_1

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 20.1.30 п. 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (тут і далі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин), контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Так, згідно з ч. 1 статті 215 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України), підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно ж до ч. 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 3 статті 228 ЦК України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

В контексті наведеного, суд при вирішенні даної справи враховує судову практику Київського апеляційного адміністративного суду, напрацьовану в межах розгляду адміністративних справ № 826/9650/17 та № 826/9650/17, згідно з якою наявність податкових накладних, в даному випадку виписаних ТОВ «Калабрія Плюс» на користь ТОВ «Юкрейніан Електронікс», є підтвердженням факту існування договірних відносин між сторонами (є його ідентифікатором), оскільки вказане випливає з сутності податкової накладної та підстав її складання.

Так, відповідно до п. 201.1 статті 201, п. 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно дефініції наведеної в п.п. 14.1.185, та 14.1.191 Податкового кодексу України, постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

В свою чергу, під постачанням товарів розуміється, будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З огляду на зазначене, системний аналіз вказаних норм свідчить, що передумовою для складання податкової накладної є існування договірних відносин між сторонами, тобто факт укладення правочину.

Суд звертає увагу на те, що необхідною умовою для визнання недійсними правочинів, які суперечать інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такі правочини. Оскільки носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін відповідного правочину є їх посадові особи, то слід установити персоналії посадових осіб, у яких виник умисел на вчинення протиправного правочину, зміст їх умислу, обставини, за яких такий умисел виник, тощо.

Наведена позиція була неодноразово наведена у судовій практиці Вищого адміністративного суду України, зокрема у його ухвалі від 07 березня 2017 року по справі № 826/283/14.

Так, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року у справі № 755/4734/17 керівника ТОВ «Калабрія Плюс» ОСОБА_1 (яка згідно наявних в матеріалах справи даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань займає вказану посаду починаючи з 05 травня 2016 року) було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 статті 205-1 Кримінального кодексу України.

Вказаним вироком суду встановлено, що на початку травня 2016 року ОСОБА_1, в денний час доби, біля закладу швидкого харчування «McDonald's» (МакДональдз), що розташований за адресою Броварський проспект, буд. 27 у м. Києві, зустрілася з невстановленою досудовим розслідуванням особою з приводу внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, за грошову винагороду.

Усвідомлюючи противоправний характер дій, запропонованих їй невстановленою слідством особою, ОСОБА_1, з корисливих спонукань, погодилась на таку пропозицію.

В свою чергу, ОСОБА_1, реалізовуючи злочинний намір, направлений на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, надала копії паспорту та реєстраційний номер облікової картки платника податків невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка на підставі цих документів виготовила Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ) від 04 травня 2016 року в якому ОСОБА_1 зазначена як покупець частки у розмірі 50% у статутному капіталі, Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ) від 04 травня 2016 року в якому ОСОБА_1 зазначена як покупець частки у розмірі 50% у статутному капіталі, Протокол №2 Загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ) від 04 травня 2016 року в якому ОСОБА_1 зазначена як учасник та директор ТОВ «Калабрія Плюс ЛЮС» (код за ) та Довіреність від 05 травня 2016 року в якій ОСОБА_1 зазначена як директор ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ).

В подальшому, 04 травня 2016 року, за попередньою домовленістю з невстановленою слідством особою ОСОБА_1 зустрілася біля метро «Дарниця» міста Києва, а саме: біля закладу швидкого харчування «McDonald's» (МакДональдз), за адресою Броварський проспект, буд. 27 у м. Києві, де в присутності невстановленої слідством особи підписала надані останнім Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ) від 04 травня 2016 року, згідно до якого ОСОБА_1 придбала 50% частки у статутному капіталі та ввійшла до складу учасників Товариства, Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ) від 04 травня 2016 року, згідно до якого ОСОБА_1 придбала 50% частки у статутному капіталі та ввійшла до складу учасників Товариства, Протокол №2 Загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ) від 04 травня 2016 року, згідно до якого ОСОБА_1 набула 100% належної частки у статутному капіталі Товариства, прийнята до складу Учасників Товариства і призначена на посаду директора ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ) та Довіреність від 05 травня 2016 року, згідно до якої ОСОБА_1 довіряє невстановленій слідство особі підготовити усі необхідні документи та здійснити усі необхідні дії для зміни, корегування та підтвердження даних, що містять у ЄДР, отримання витягів, виписок; реєстрації у органах ДПІ (ДФС), управління статистики, управління юстиції, Пенсійного фонду діючи в інтересах товариства, від її імені та з її відома.

На час підписання ОСОБА_1 Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ) від 04 травня 2016 року, Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ) від 04 травня 2016 року, Протоколу №2 Загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ) від 04 травня 2016 року та Довіреності від 05 травня 2016 року, остання розуміла, що вона вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації (реєстраційної дії) ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ), оскільки ОСОБА_1 та невстановлена слідством особа, домовились, про те, що директором та учасником товариства буде призначено ОСОБА_1 і вона в подальшому до діяльності ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ) не буде мати ніякого відношення, а фінансово-господарською діяльністю з використанням ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ) будуть займатись інші особи.

За свої злочинні дії, що виразились у внесенні в документи, які відповідно до закону подавались для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «Калабрія Плюс» (код за ), ОСОБА_1 отримала від невстановленої слідством особи грошову винагороду, в розмірі 2 500, 00 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями вчинила внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 статті 205-1 Кримінального кодексу України.

Згідно відомостей наявного в матеріалах справи листа Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року № 0/257, вказаний вирок суду набрав законної сили 13 травня 2017 року.

Як було зазначено Верховним Судом України у постанові від 17 листопада 2015 року по справі № 21-277а15, статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами. Також суд вказав на те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, та виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Беручи до уваги наведене, оскільки вироком суду, який набрав законної сили, підтверджено фіктивний характер діяльності відповідача-1 та умисел його керівника ОСОБА_1 на здійснення фіктивного підприємництва, суд приходить до висновку про те, що правочин, укладений між відповідачами, за наслідками якого ОСОБА_1 було складено наведені вище податкові накладні, в розумінні вимог ч. 3 статті 228 ЦК України, є недійсним, оскільки він не відповідає інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому, суд враховує, що відповідачами будь-яких заперечень або інших документів на підтвердження безпідставності позиції позивача до суду надано не було.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено обґрунтованість своєї позиції.

При вирішенні даної справи, судом також враховано наступне.

Нормами діючого КАС України не врегулювано питання розгляду позовних заяв суб'єкта владних повноважень про щодо визнання недійсними правочинів, вчинених суб'єктами господарювання.

У той же час, як було зазначено вище, положеннями пп. 20.1.30 п. 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Матеріалами справи встановлено, що позов було подано до суду ГУ ДФС у Київській області до 08 вересня 2017 року, тобто в період дії редакції КАС України, відповідно до якої суд при вирішенні справи був наділений повноваженнями приймати постанови за адміністративними позовами суб'єкта владних повноважень, у випадках встановлених законом.

Таким чином, беручи до уваги наведене, з метою забезпечення належної правової реалізації визначених законом повноважень позивача на звернення до суду з такими вимогами, суд прийшов до про висновку про можливість задовольнити даний позов шляхом визнання недійсним спірного правочину.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Зважаючи, що позивачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а при її розгляді не було залучено свідків та/або проведено експертиз, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Київській області (03151, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, 5-А, ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Калабрія Плюс» (08720, Київська область, місто Обухів, вулиця Миру, будинок 11-А, ) та товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Електронікс» (01013, місто Київ, Печерський район, вулиця Набережно-Печерська дорога, будинок 2, ) про визнання правочину недійсним - задовольнити повністю.

Визнати недійсним правочин, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Калабрія Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Електронікс», за наслідками якого було складено податкові накладні від 15 вересня 2016 року № 22, від 03 серпня 2016 року № 3, від 27 вересня 2016 року № 50, від 09 серпня 2016 року № 43, від 04 серпня 2016 року № 3, від 21 вересня 2016 року № 24, від 11 жовтня 2016 року № 23, від 03 серпня 2016 року № 2, від 08 серпня 2016 року № 42, від 02 серпня 2016 року № 41, від 21 вересня 2016 року № 23, від 13 жовтня 2016 року № 64.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк