Справа № 807/140/18
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

02 березня 2018 рокум. Ужгород№ 807/140/18

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 березня 2018 року відкрито провадження у адміністративній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

02 березня 2018 року до суду надійшла чергова заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову, у якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення адміністративного позову, а саме:

- зупинити дію Наказу Міністерства юстиції України № 399/5 від 16 лютого 2018 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» до моменту набрання законної сили рішенням у справі.

Подану заяву про забезпечення позову, позивач мотивував тим, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України є протиправним та підлягає скасуванню, з мотивів наведених у позовній заяві, а саме: 1) порушенням Міністерством юстиції України постанови Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 року «Про затвердження порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації»; 2) правомірності державної реєстрації за позивачем права власності на спірне нерухоме майно, про що вказано у позові; протиправності дій Міністерства юстиції України щодо скасування реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за позивачем, що доведено позовною заявою та доданими до неї документами. Окрім цього, в заяві про забезпечення позову, позивач зазначив, що Міністерство юстиції України зобов'язане було відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на підставі п.п. 2, 8, 10 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та залишити без змін скасовані реєстраційні записи, однак безпідставно цього не зробило. Тому, позивач вважає, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки є очевидна протиправність наказу відповідача стосовно якої позивач звернувся до суду, а також що діями відповідача порушено законні права позивача.

Відтак, дія оскаржуваного Наказу Міністерства юстиції України № 399/5 від 16 лютого 2018 року надає можливість третім особам безперешкодно розпоряджатися об'єктом права власності позивача, розпоряджатися ним на власний розсуд, що істотно унеможливить в майбутньому ефективний захист прав позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши необхідні для її розгляду матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

Порядок розгляду забезпечення позову передбачений ст. 150-158 КАС України.

За приписами ст. 150 КАС України: суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити заходи забезпечення адміністративного позову, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, згідно з вимогами зазначеної статті підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати виключно такі обставини: неможливість чи складність захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити чи наявна хоча б одна з названих обставин та і оцінити чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди ніж та, якій можна запобігти.

Ст. 151 КАС України визначає виключний перелік видів забезпечення позову, а саме:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 КАС України: не допускається забезпечення позову шляхом:

1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та встановлення для них заборони або обов'язку вчиняти певні дії;

2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов'язку вчиняти певні дії уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків;

4) зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії;

5) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

У випадку звернення сторони із клопотанням про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із таким клопотанням.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому, у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів.

Як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просить зупинити дію Наказу Міністерства юстиції України № 399/5 від 16 лютого 2018 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» до моменту набрання законної сили рішенням у справі.

Зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України № 399/5 від 16 лютого 2018 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким скасовані запис про право власності та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2017р. щодо позивача по справі ОСОБА_1 та який вичерпав свою дію і є реалізованим, на думку суду, фактично вирішить даний спір по даній адміністративній справі без розгляду справи по суті, оскільки таким чином буде відновлено становище осіб, які беруть участь у справі, а саме - до моменту вирішення спору по суті, суд позбавить відповідача можливості здійснювати свої владні, управлінські функції відповідно до чинного законодавства та Конституції України, що на думку суду в даному конкретному випадку є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Щодо посилань позивача на очевидність ознак протиправності дій суб'єкта владних повноважень, чиє рішення оскаржується, то суд зазначає, що наказ Міністерства юстиції України № 399/5 від 16 лютого 2018 року є предметом розгляду даної справи по суті і такі питання повинні з'ясовуватися в ході судового розгляду даної справи по суті, так як без з'ясування всіх фактичних обставин справи стверджувати, що таке рішення містить очевидні ознаки протиправності є передчасним та неприпустимим.

Крім того як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер: ЗК 80, виданої Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області 09.10.2017р., прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39755126 від 19.02.2018 17:36:56, яким за ОСОБА_3 зареєстроване право приватної власності на житловий АДРЕСА_1 загальною площею 207,7 кв. м., житловою площею 62,8 кв. м., опис: три кімнати, реєстраційний номер об'єкта нерухомості 227, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер: НОМЕР_1 (а.с.28-29).

З метою всебічного та об'єктивного розгляду справи по суті, судом з власної ініціативи було залучено ОСОБА_3 як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки позивач на момент розгляду заяви такого клопотання не заявляв.

Також позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження того, що існує небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що на стадії розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову ним не дається правова оцінка, законності та правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

Відповідно до ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Беручи до уваги зазначені обставини, та того, що оцінку вказаним діям відповідача буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову в задоволені даної заяви про забезпечення адміністративного позову.

На підставі наведеного та керуючись статями 150, 151, 248 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені заяви про забезпечення адміністративного позову у справі № 807/140/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії шляхом зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України № 399/5 від 16 лютого 2018 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» до моменту набрання законної сили рішенням у справі - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 256 КАС України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя П.П. Микуляк