Справа № 646/7795/17
Суддя: Єжов В. А.
Дата ухвалення: 2018-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/7795/17
№ провадження 2-а/646/21/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.01.2018 року м. Харків

Червонозаводський районний суду міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.,

за участю секретаря Маркової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобовязання виплачувати пенсію на рівні не нижчому прожиткового мінімуму,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду м. Харкова в якому в остаточних позовних вимогах просив суд визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду м. Харкова, які полягають у виплаті йому пенсії в розмірі нижчому, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність та зобовязати ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду м. Харкова провести перерахунок його пенсії із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати, починаючи з 01 вересня 2015 року з урахуванням раніше виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої йому пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду м. Харкова та отримує пенсію за віком, розраховану відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI в розмірі 949 гривень, тобто в розмірі меншому, ніж законодавчо встановлений прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. Разом з тим з 01 вересня 2015 року Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 17.09.2015 року № 704-VIII в ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 № 80-VIII були внесені наступні зміни: «Установити у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 вересня 2015 року - 1074 гривні». В грудні 2015 року був прийнятий та набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928-VIII. В ст. 7 цього Закону зазначено, що у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня 2016 року - 1130 гривень, з 1 грудня 2016 року - 1247 гривень. Оскільки його пенсія залишилася на рівні 949,00 грн., тобто в розмірі меншому, ніж встановлений законодавством України прожитковий мінімум для непрацездатних осіб - він звернувся до відповідача із заявою про підвищення та перерахування пенсії. Листом від 09.06.2017року відповідач повідомив його, що він не має права на отримання пенсії в розмірі мінімального прожиткового рівня для непрацездатних осіб, мотивуючи свою позицію посиланнями на статтю 28 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003. Законність своїх дій відповідач також мотивував посиланнями на постанову Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 «Про деякі питання пенсійного забезпечення громадян» в якій вказується, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, а також на ч.3 ст. 42 Закону України, «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI.

З такою позицією відповідача позивач не згоден, тому, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, вважаючи, що його права порушені незаконними діями ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду м. Харкова звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду м. Харкова надала до суду письмові заперечення в яких просила суд відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що відповідно до статті 28 Закону №1058-VI від 09.07.2003 мінімальний розмір пенсії за віком для осіб, які втратили працездатність, призначається за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу. За наявності страхового стажу меншої тривалості пенсія за віком призначається у розмірі, пропорційно наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. Також в своїх запереченнях відповідач посилався на ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якою встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму не працюючим пенсіонерам, пенсіонерам, які працюють, після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності. Враховуючи викладене відповідач зазначає, що розмір пенсії визначається пропорційно набутому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. Враховуючи положення п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» до пенсії Позивача встановлено державну адресну допомогу , щоб розмір його пенсії був не менший за 949,00 грн.

Позивачем надано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та його представника.

Представник відповідача ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду м. Харкова зазначив що заперечення проти позову підтримує у повному обсязі.

Таким чином, суд вирішує цю адміністративну справу згідно вимог п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, відповідно до якої якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За відсутності сторін суд проводить судовий розгляд без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду м. Харкова та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI.

Відповідач відмовив в у здійсненні перерахунку, зазначивши, що нарахування та виплата пенсії провадяться з додержанням вимог чинного законодавства.

Проте, враховуючи, що позивач отримує пенсію в розмірі 949,00 грн., даний факт не заперечується відповідачем, суд приходить до висновку, що підвищення до прожиткового мінімуму фактично не виплачується відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимогу про зобовязання відповідача провести позивачу перерахунок пенсії із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати, починаючи з 01 вересня 2015 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

З урахуванням наведеної вище норми права, виплата пенсії позивачу проводиться органом пенсійного забезпечення пропорційно наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком та на момент звернення позивача до суду першої інстанції розмір пенсії був нижчим ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положеннями ч. 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

У відповідності з ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, пенсія позивача не може становити менше, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлено: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

Згідно з ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Як свідчать матеріали справи, пенсія позивачу за період спірних правовідносин виплачується у розмірі 949 грн.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Положеннями ст. 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

В постанові Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01.11.1996 зазначено, що оскільки Конституція має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого врядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" від 26.03.2008 № 265, якою передбачено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949,00 грн., таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, є такими, що суперечать ч.3 ст.46 Конституції України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який вищу юридичну силу.

Суд звертає увагу на приписи ч. 2 ст. 8 КАС України, яка зобовязує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 18.07.2006 по справі „Проніна проти України" та від 12.07.2016 по справі "Петриченко проти України" констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначив, що у цих справах заявники звертались до національних судів з вимогою вирішити їх спори щодо пенсії з органами соціального забезпечення. Заявники посилались, зокрема, на положення ст. 46 Конституції України, заявляючи, що їх пенсії не повинні бути нижчими за прожитковий мінімум. Однак національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позови з цієї точки зору, попри пряме посилання у кожній судовій інстанції. На думку Європейського Суду з прав людини національні суди, цілком ігноруючи цей момент, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали свої зобовязання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції.

У рішенні у справі "Великода проти України" від 03.06.2014, Європейський суд з прав людини зазначає, що неприпустимим є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

При цьому, суд зазначає, що виходячи з вищезазначених норм закону, розмір виплат позивачу в будь-якому разі не міг бути меншим прожиткового мінімуму, і пенсія в такому розмірі повинна була йому виплачуватися незалежно від підрахунку, здійсненого за його заробітком та стажем. Розмір пенсії позивача на рівні прожиткового мінімуму, встановлений Конституцією України.

Тобто, якщо при нарахуванні пенсії згідно законодавства, виходячи з середнього заробітку, стажу, доплат розмір пенсії становить нижче прожиткового мінімуму, виплаті підлягає пенсія в розмірі прожиткового мінімуму.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 18. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», Пенсійний Фонд України та його органи від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 69, 71, 86, 99, 159-163 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду м. Харкова, щодо виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі нижчому, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязати ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду м. Харькова провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) перерахунок пенсії із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність та провести відповідні виплати, починаючи з 01 вересня 2015 року з урахуванням раніше виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої їй пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно із ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: В.А. Єжов