Справа № 155/1412/13-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року

Київ

справа №155/1412/13-а

адміністративне провадження №К/9901/1067/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Волинської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - Філія) на постанову Горохівського районного суду Волинської області від 30 липня 2013 року (суддя Чонка В.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року (судді Судова-Хомюк Н.М., Гуляк В.В., Довгополов О.М.) у справі № 155/1412/13-а за позовом ОСОБА_1 до Філії про зобов'язання видати довідку про заробітну плату за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (далі - ЧАЕС),

встановив:

У липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду, у якому просив зобов'язати Філію видати йому нову довідку про заробітну плату за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з урахуванням постанови Центрального Комітету (далі - ЦК) КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів (далі -РМ) СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок (далі - ВЦРПС) від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції», постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (постанова РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (далі - Постанови №№ 665-195, 207-7 відповідно), постанови Державного комітету СРСР по праці й соціальним питанням та Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43, розпорядження РМ СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс, розпорядження РМ СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс, постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова КМУ № 1210) та кількості годин відпрацьованих в м. Чорнобилі, згідно з розрахунком, а саме вказати у довідці суму 1050 рублів 80 копійок.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому за місцем основної роботи, а саме в Горохівському районному вузлі зв'язку (правонаступником якого є Філія) була виплачена заробітна плата за роботу в зоні відчуження, без урахування виплат, встановлених зазначеними вище постановами та розпорядженнями урядів СРСР і УРСР. При виході на пенсію по інвалідності, пов'язаної з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у довідці про заробітну плату Філія вказала заробітну плату без урахування таких виплат і кількості годин відпрацьованих в м. Чорнобилі. На його запит про видачу нової довідки про заробітну плату за період роботи в м. Чорнобилі Філія відмовила стверджуючи, що в них відсутні відповідні документи, проте не заперечує, що такі документи їм надавались.

Судами встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи, внаслідок захворювання пов'язаного з виконанням обов'язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (І категорії) та посвідчення інваліда війни II групи.

ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з Горохівським районним вузлом зв'язку (Філією) і працював електромеханіком.

З 27 серпня по 10 вересня 1986 року він був відряджений до м. Чорнобиля в районний вузол зв'язку з підприємства для участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з довідкою від 26 листопада 1992 року № 242 ОСОБА_1 перебував на роботах передбачених постановами ЦК КПРС, РМ СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378 та від 05 червня 1986 року № 665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі списком № 1, затвердженого постановою РМ СРСР від 22 серпня 1958 року № 1173 у м. Чорнобилі з 27 серпня по 10 вересня 1986 року. Час вказаної роботи до 01 січня 1988 року зараховується до стажу при призначенні пенсії в трьохкратному, а в 1988-1990 роках в полуторному розмірі.

Із копії довідки від 10 вересня 1986 року встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працював в м. Чорнобилі в районному вузлі зв'язку з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 26 серпня по 10 вересня 1986 року і користується пільгами на підставі спільної постанови ЦК КПРС і РМ СРСР від 07 травня 1985 року № 524 і від 17 травня 1986 року № 969.

Із довідки від 05 травня 1993 року № 42 також вбачається, що ОСОБА_1 згідно з наказом від 25 серпня 1986 року № 47 брав участь у ліквідації аварії на ЧАЕС в 30-ти кілометровій зоні в період з 26 серпня по 10 вересня 1986 року, в тому числі в зоні № 1 120 (сто двадцять) годин м. Чорнобиль, йому по місцю роботи у Горохівському районному вузлі зв'язку (Філії) виплачена заробітна плата додатково в сумі 164,74 крб, з підвищеним коефіцієнтом 3 по зоні № 1, відповідно до постанови РМ УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року за № 207-7.

Відмовляючи у видачі довідки, Філія зазначила, що в ході розгляду та вивчення документів виявлено, що наданих ОСОБА_1 додатків до звернення недостатньо для належного вирішення питання про перерахунок заробітної плати. В архіві Філії відсутні первинні документи, що необхідні для здійснення перерахунку, зокрема відсутній табель робочого часу, що унеможливлює визначення методики, за якою необхідно здійснювати нарахування, а відтак у зв'язку з відсутністю необхідного пакету документів провести перерахунок заробітної плати для видачі нової довідки про перерахунок пенсії.

Горохівський районний суд Волинської області постановою від 30 липня 2013 року позов задовольнив.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Філія не погодилася із рішеннями судів попередніх інстанцій і подала касаційну скаргу про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову. У скарзі, як убачається з її змісту, посилається на неправильне застосування судами матеріальних норм права та порушення норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутній табель робочого часу, на підставі якого відповідач повинен провести перерахунок заробітної плати. Вважає, що перерахунок суди здійснили неправильно.

На касаційну скаргу Філії надійшов відзив позивача, у якому він просить відмовити у її задоволенні та залишити судові рішення, постановлені у цій справі, без змін.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду перевірив зібрані у справі докази, на підставі яких були прийняті оскаржені рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обговорив доводи касаційної скарги, заперечення, викладені у відзиві позивача, і дійшов висновку про таке.

Із мотивації рішень судів попередніх інстанцій, випливає, що, за встановлених судами обставин, відповідно до Постанови № 207-7 позивачу за період роботи з 27 серпня по 10 вересня 1986 року у м. Чорнобилі (зона № 1) виплачена заробітна плата з урахуванням коефіцієнта 3, інші виплати, передбачені цією постановою для такої категорії працівників (зокрема, двократний розмір, понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), установленої по основному місці роботи; максимальний розмір премії - 60 відсотків тарифної ставки (окладу) на місяць), а також Постановою № 524-156 (оплата праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах з усунення наслідків аварії на ЧАЕС, по підвищених до 100 відсотків тарифних ставках (відрядним розцінкам) і посадовим окладам), ОСОБА_1 не виплачувалися, тому суд зважив на те, що в матеріалах справи достатньо документів, які підтверджують право позивача на ці виплати, і, врахувавши вимоги Постанови КМУ № 1210, обґрунтовано зобов'язав відповідача здійснити перерахунок заробітної плати позивача з урахуванням нормативно-правових актів колишнього СРСР, РМ УРСР, Держкомпраці України та Укрпрофради відносно оплати праці в зоні відчуження під час ліквідації аварії на ЧАЕС, та видати довідку про заробітну плату в сумі 1050 карбованців 80 копійок для пред'явлення до пенсійного органу.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначили предмет спору, характер спірних правовідносин, обсяг та зміст фактичних обставин справи, нормативне регулювання спірних відносин, повно та всебічно дослідили наявні у матеріалах справи докази та дійшли слушного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

У касаційній скарзі наведені доводи, які були предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанцій, й щодо яких наведені докладні мотиви спростування. У ній не наведено аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в правильності застосування норм матеріального права чи дотриманні норм процесуального права при ухваленні оскаржених рішень або вчиненні процесуальних дій.

Окремо слід відредагувати на таке. У касаційній скарзі робиться посилання на те, що суди попередніх інстанцій проігнорували відсутність у справі основного документа - табелю робочого часу, без якого провести перерахунок та видати нову довідку про заробітну плату реально неможливо. Неіснування цього документа пояснюється тим, що він не зберігся через сплив значного проміжку часу від часу подій, які у ньому фіксувалися, до дати його запитування. У цьому зв'язку сам розрахунок нової заробітної плати, яка за судовим рішенням включена у довідку, є хибним і недостовірним.

Аргументи касаційної скарги такого змісту підпадають під визначення вимоги до касаційного суду здійснити переоцінку фактичних обставин встановлених судами, за умови, коли правові підстави для перерахунку і виплати заробітної плати з урахуванням розмірів праці, встановлених нормативними актами колишнього СРСР та УРСР, ніхто із сторін не оспорює.

У такому значенні вимоги касаційної скарги є безпідставними, позаяк Верховний Суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (стаття 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень.

Отож, касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 341- 343, пунктом 1 частини першої статті 349, статтями 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Волинської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» залишити без задоволення, а постанову Горохівського районного суду Волинської області від 30 липня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко