Справа № 308/11017/17
Суддя: Леміш О. М.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Леміш О.М, при секретарі Химинець О.Я., представника позовача ОСОБА_1В, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії- ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до ОСОБА_3В , який мотивувала тим, що 12 липня 2011 року між Дочірнім підприємством «Житловий комплекс» №1 ПрАТ «ЖПП» з однієї сторони та нею , було укладено договір за № 41 найму житлового приміщення у гуртожитку № 1 даного підприємства за адресою м.Ужгород , вул..Одеська 12 кімната 41.

З того часу вона фактично в ньому проживала аж до 21 травня 2016 року, коли між нею і вказаним підприємством було переукладено даний договір.

Також Будинковим комітетом «Одеська 12» 15 лютого 2017 року було позивачкою переукладено договір «найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду» , відповідно до умов якого їй передано у безстрокове користування житлове приміщення № 41 за адресою м. Ужгород вул. Одеська 12. загальною площею 17.60 кв.м,. що складало одну кімнату.

Так, позивачка звернулась до виконавчого комітету міської ради з заявою про надання їй дозволу на приватизацію вищевказаної кімнати у зв"язку з її тривалим проживанням там. 13 вересня 2017 року виконавчий комітет Ужгородської міської ради за № 291 виніс незаконне рішення відповідно до якого, в п.п. 2.2.3. вказано, що «у зв'язку з недотриманням вимог статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (державна реєстрація місця проживання у даному гуртожитку менше п'яти років), відмовити гр. ОСОБА_3 в передачі у власність шляхом приватизації житлового приміщення №41 у гуртожитку за адресою: вул. Одеська, 6.12, що складається з однієї кімнати житловою площею 17.60 кв.м.

Позивачка вважає , що вказане рішення є незаконним, воно порушило її законні інтереси на приватизацію

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд такі задовільнити.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що вимоги позивача є неправомірними, просила суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Так, в судовому засіданні встановлено , що між сторонами виник спір з приводу правомірності відмови в проведенні приватизації житлового приміщення гуртожитку.

12 липня 2011 року між Дочірнім підприємством «Житловий комплекс» №1 ПрАТ «ЖПП» з однієї сторони та ОСОБА_3В, було укладено договір за № 41 найму житлового приміщення у гуртожитку № 1 даного підприємства за адресою м.Ужгород , вул..Одеська 12 кімната 41.

З того часу ОСОБА_3В фактично в ньому проживала аж до 21 травня 2016 року, коли між нею і вказаним підприємством було переукладено даний договір.

У подальшому, даний будинок перейшов в оперативне управління Будинкового комітету «Одеська 12» з яким 15 лютого 2017 року ОСОБА_3В переуклала договір «найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду» , відповідно до умов якого їй передано у безстрокове користування житлове приміщення № 41 за адресою м. Ужгород вул. Одеська 12. загальною площею 17.60 кв.м,. що складало одну кімнату.

Користуючись своїми конституційними правами на підставі зібраних документів, а саме:

- державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг з державного реєстру речових прав - індексний номер 76152910 від 17.12.2016 р.),

- рішення VIII сесії міської ради VII скликання від 18.10.2016 № 384 «Про передачу гуртожитків в оперативне управління та дозвіл на приватизацію»,

- рішення виконкому від 14.11.2016 № 363 «Про затвердження актів приймання-передачі гуртожитків в оперативне управління»,

- звернення БК «Одеська 12» від 21.03.2017 № 4,

- рішення загальних зборів мешканців будинку № 12 по вул. Одеській від 10.03.2017;

- договори найму з попереднім власником та заяви, позивачка звернулась до Ужгородської міської ради про приватизацію житлового приміщення за № 41 за адресою м. Ужгород вул. Одеська 12., загальною площею 17.60 кв.м., що складало одну кімнату.

13 вересня 2017 року виконавчий комітет Ужгородської міської ради за № 291 прийняв рішення відповідно до якого, в п.п. 2.2.3. вказано, що «у зв'язку з недотриманням вимог статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (державна реєстрація місця проживання у даному гуртожитку менше п'яти років), відмовити гр. ОСОБА_3 в передачі у власність шляхом приватизації житлового приміщення №41 у гуртожитку за адресою: вул. Одеська, 6.12, що складається з однієї кімнати житловою площею 17.60 кв.м.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3В тривалий час (з 12 липня 2011 року по теперішній час) проживає в гуртожитку, у житловому приміщенні № 41 за адресою м. Ужгород вул. Одеська 12. загальною площею 17.60 кв.м,. що складає одну кімнату на підставі договорів «найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду» сукупність яких на даний час складає більше 6 років, що надає їй право на приватизацію даного житла.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» прийняття рішень, спрямованих на забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків на житло шляхом приватизації, належить до компетенції органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Орган місцевого самоврядування являється учасником цих правовідносин як носій владних повноважень, завдяки яким він забезпечує відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України, тобто забезпечує можливість громадянам реалізувати своє конституційне право на житло.

У разі звернення громадян до суду із позовом до органів місцевого самоврядування про визнання дій протиправними та зобовязання надати дозвіл на приватизацію житла, такий спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутись приватизація: здійснення приватизації уповноваженими на це органами; згода всіх повнолітніх членів сімї; постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку; згода тимчасово відсутніх членів сімї, за якими зберігається право на житло.

Першою умовою для проведення приватизації є її здійснення уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до статей 1,3,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Законами України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «;Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положенням «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами.

У аспекті вимог ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч. 2 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (ч. 4 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Вирішуючи даний спір, слід виходити з того, чи виникло взагалі у позивача право на приватизацію, чи підлягає квартира, за проведенням приватизації якої він звернувся до відповідача, приватизації та чи дотримано позивачем всіх процедур для проведення приватизації.

Відповідач як орган місцевого самоврядування, його посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

В даній справі зясуванню підлягають: обставини щодо того, чи є житлове приміщення, яке наймає позивач, обєктом приватизації відповідно до вимог згаданих законів; склад осіб, які постійно, як члени сімї наймача проживають у спірному приміщенні або за якими зберігається право на проживання в ньому; термін та законність підстав їх реєстрації та фактичного проживання в приміщенні; наявність у позивача та членів його сімї власного житла та чи є вони громадянами України, чи не використано ними право на приватизацію державного житлового фонду раніше в повному обсязі.

Позивач проживає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 кім. 41 , її вселення до квартири відбулося на законних підставах, за наявностідоговору найму житлового приміщення у гуртожитку і до виникнення спірної ситуації щодо приватизації житла вона проживала у квартирі на законних підставах, оскільки іншого відповідачем не доведено, правомірність заселення та проживання позивача в житловому приміщенні гуртожитку з липня 2011 року не оспорена.

Згідно з п.17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сімї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Позивач реалізував своє право на звернення до органу приватизації, однак отримав його відмову , яка в судовому засіданні враховуючи доводи представника відповідача не знайшла правового обгрунтування , у зв"язку з чим суд приходить до висновку , що відмова відповідача є протиправною.

Доказів наявності інших підстав чи обставин для відмови позивачеві в проведенні приватизації житлового приміщення в гуртожитку, наймачем якого він являється, відповідач не подав, про їх існування у відповіді на звернення позивача не вказав.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 99, 158-160, 161-163, 167 185, 186 КАС України, Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян»,

РІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дії виконавчого комітету Ужгородської міської ради незаконними та скасувати рішення від 13 вересня 2017 року за № 291 про відмову ОСОБА_3 в передачі у власність шляхом приватизації житлового приміщення №41 у гуртожитку №1 за адресою: вул. Одеська, 6.12, зобов»язавши виконавчий комітет Ужгородської міської ради надати їй дозвіл на приватизацію кімнати № 41 у гуртожитку №1 за адресою: м. Ужгород, вул. Одеська, 12.

Понесені ОСОБА_3В судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок ) гривн 00 копійок стягнути з виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_3В .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського адміністративного апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде виготовлений 20.02.2018 року.

Суддя О.М Леміш