Справа № 803/1634/17
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року ЛуцькСправа № 803/1634/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача Ємчика Р.І.,

представника відповідача Антонюка І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» (далі - позивач, ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ») звернулось з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, Офіс ВПП ДФС) про скасування податкових повідомлень-рішень від 05.09.2017 № та №8824806.

В обгрунтування позовних вимог ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» зазначає, що головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств торговельної галузі Львівського управління Офісу ВПП ДФС проведено камеральну перевірку товариства з питань дотримання вимог п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України (далі - ПК України) щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за травень 2017 р., за результатами якої складено акт від 21.07.2017 №184/28-10-48-06/37821544. Висновками акту перевірки встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) згідно з поданим уточнюючим розрахунком по ПДВ за березень 2017 від 19.05.2017 № та визначено суму штрафної санкції. На підставі даного акту перевірки відповідач прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 05.09.2017 № та №8824806, якими визначено суму штрафу в розмірі 11034516,54 грн та 618,47 грн. відповідно.

Позивач не погоджується з прийнятими рішеннями та вважає їх протиправними, оскільки ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» звернулось до Львівського управління Офісу ВПП ДФС із заявою про розстрочення грошових зобов'язань з ПДВ та надало документи на підтвердження існування обставин для такого розстрочення. Однак протягом встановленого терміну рішення контролюючого органу про розстрочення грошових зобов'язань чи про відмову в такому розстроченні не було прийнято, як і не було прийняте вказане рішення на момент складання акту перевірки. Нормативні акти, які регулюють порядок розстрочення грошових зобов'язань, не містять алгоритму дій платника податків у разі відсутності будь-якої реакції з боку контролюючого органу на заяву про розстрочення грошових зобов'язань, а тому ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ», застосовуючи аналогію закону, в даному випадку п.56.9 ст.56 ПК України, яка передбачає задоволення скарги платника податків в разі відсутності відповіді контролюючого органу до закінчення строку, встановленого Законом, здійснював сплату грошових зобов'язань з дотриманням строків, які зафіксовані у графіку погашення податкових зобов'язань, що додавався до заяви про їх розстрочення.

Крім того, товариство зазначає, що ПК України не передбачено граничних строків подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ і відповідно не передбачено граничних строків сплати податкових зобов'язань, задекларованих на підставі таких розрахунків, з огляду на що не могло їх порушити.

За наведених підстав ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» просить скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу ВПП ДФС від 05.09.2017 № та №8824806.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та зазначив, що в ході камеральної перевірки позивача, за наслідками якої складено акт від 21.07.2017 №184/28-10-48-06/37821544, встановлено несвоєчасну сплату ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» самостійно визначеного грошового зобов'язання з ПДВ згідно з поданим уточнюючим розрахунком від 19.05.2017 № та проведено розрахунок штрафної санкції в загальній сумі 11035135,01 грн. Твердження позивача про відсутність рішення про розстрочення грошових зобов'язань та застосування в такому випадку аналогії закону є безпідставним, оскільки в силу вимог п.100.2 ст.100 ПК України платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання. При цьому ПК України не передбачено, що у випадку звернення платника податку до контролюючого органу із заявою про розстрочення грошового зобов'язання такий платник до отримання відповіді не повинен сплатити суму грошового зобов'язання. (а.с.26-27).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги товариства заперечив з підстав, викладених у відзиві, та просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств торговельної галузі Львівського управління Офісу ВПП ДФС Мельник Л.І. проведено камеральну перевірку ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» з питань дотримання вимог п.50.1 ст.50 ПК України щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 21.07.2017 №184/28-10-48-06/37821544 (а.с.8-10). В ході перевірки встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання з ПДВ згідно з поданим уточнюючим розрахунком з ПДВ № від 19.05.2017 по терміну сплати 19.05.2017, чим порушено п.50.1 ст.50, п.57.1 ст.57 ПК України. Сума штрафної санкції за несвоєчасну сплату становить 11035135,01 грн.

На підставі акту перевірки від 21.07.2017 №184/28-10-48-06/37821544 Офісом ВПП ДФС прийняті податкові повідомлення-рішення від 05.09.2017 №, яким товариство зобов'язано сплатити штраф у розмірі 11034516,54 грн. (а.с.11), та №8824806, яким зобов'язано позивача сплатити штраф в сумі 618,47 грн. (а.с.20).

Надаючи правову оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням, суд враховує наступне.

Згідно з п.п.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1 статті 36 ПК України визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

Як передбачено пунктом 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За правилами пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України).

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як свідчать матеріали справи, 19.05.2017 ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» подало до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за №, яким збільшило позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту звітного періоду березень 2017 на суму 87903134 грн.

Так, в силу приписів пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 травня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Аналізуючи наведені норми ПК України, слід дійти висновку про те, що податкове законодавство надає право платнику податків уточнювати податкову звітність шляхом подання уточнюючих розрахунків. Водночас в разі збільшення суми грошового зобов'язання, яке підлягало сплаті у минулих податкових періодах, платник податків зобов'язаний до подання уточнюючого розрахунку сплатити суму задекларованого та недоплаченого грошового зобов'язання, а також сплатити штраф в розмірі трьох відсотків від такої суми.

З врахуванням вищевикладеного суд вважає доводи позивача про те, що ПК України не передбачено граничних строків сплати податкових зобов'язань, задекларованих на підставі уточнюючих розрахунків, необгрунтованими та безпідставними.

Отже, подавши 19.05.2017 до контролюючого органу уточнюючий розрахунок, яким збільшено суму податкового зобов'язання з ПДВ за звітний період березень 2017 на 87903134 грн., позивач зобов'язаний був сплатити вказану суму зобов'язання та штраф до подання такого розрахунку.

Судом встановлено, що ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» несвоєчасно сплатило задеклароване згідно з уточнюючим розрахунком від 19.05.2017 № грошове зобов'язання з ПДВ. Вказана обставина підтверджується даними інтегрованої картки платника податку по ПДВ (а.с.73-79) та не оспорюється позивачем.

При проведенні камеральної перевірки відповідач здійснив розрахунки штрафних санкцій (а.с.61-62), правильність яких товариство не оскаржує.

Обгрунтовуючи протиправність застосування до ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» штрафу, позивач зазначає, що звертався до Офісу ВПП ДФС із заявою про розстрочення грошових зобов'язань, рішення за результатами розгляду якої не отримав. Відтак, застосовуючи аналогію закону, з посиланням на п.56.9 ст.56 ПК України, який передбачає задоволення скарги платника податків в разі відсутності відповіді контролюючого органу до закінчення встановленого законом строку, здійснював сплату узгодженої суми грошового зобов'язання з ПДВ з дотриманням строків, які зафіксовані в графіку погашення грошових зобов'язань, що додавався до заяви про їх розстрочення.

Однак, такі доводи позивача суперечать вимогам чинного податкового законодавства.

Так, як свідчать матеріали справи, ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» 19.05.2017 звернулось до контролюючого органу із заявою щодо надання розстрочення грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 60540228 грн., до якої додавав відповідні документи щодо розстрочення (а.с.63-64).

Львівським управлінням Офісу ВПП ДФС 22.05.2017 скеровано до Офісу ВПП ДФС висновок щодо розстрочення грошових зобов'язань ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» (а.с.65).

З листа Офісу ВПП ДФС від 27.06.2017 вбачається, що ДФС України розглянуто висновок щодо можливості розстрочення грошового зобов'язання та копії документів, необхідні для прийняття рішення про розстрочення, та повідомлено про відсутність підстав для надання розстрочення грошових зобов'язань ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ», оскільки заявником не дотримано вимог постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і існування таких обставин» та наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574 «Про затвердження Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків» (а.с.66).

Згідно з пунктами 100.1, 100.2, 100.13 статті 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання. Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574 затверджено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків (далі - Порядок №574).

Пунктом 1.4 Порядку №574 передбачено, що розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).

За приписами пункту 1.8 Порядку №574 подання заяви про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) не припиняє сплату платником податку грошового зобов'язання (податкового боргу) до дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення).

Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку про те, що відсутність рішення контролюючого органу про розстрочення грошових зобов'язань в разі подання платником податків відповідної заяви не припиняє сплату таким платником грошового зобов'язання.

Відтак, посилання позивача на правомірність сплати ним грошового зобов'язання згідно з графіком, який додавався до заяви про розстрочення грошових зобов'язань, не грунтуються на вимогах Порядку №574.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів належними та допустимими доказами правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Повне судове рішення складено 20 березня 2018 року.