Справа № 812/259/18
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

16 березня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/259/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Борзаниці С.В.,

при секретарі судового засідання: Лященку А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) до Міністерства оборони України (далі Відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач 2, ЛОВК), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії;

- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу інвалідності 3 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні Афганістан, де на той час велись бойові дії, позивачем отримано поранення, внаслідок чого має контузію головного мозку, множинні поранення голови, що підтверджується витягом з протоколу засідання ЦВЛК № 795 від 25 квітня 2012 року.

У зв`язку з отриманими травмами при пораненні позивач вважає, що має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що передбачено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Позивач звертався до відповідачів із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, однак отримав відмови, які вважає протиправними.

Представник Міністерства оборони України просив відмовити у задоволенні позовних вимог (арк. спр. 52-58), посилаючись на таке.

Щодо строку реалізації права на призначення одноразової грошової допомоги.

Пунктом 8 статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» імперативно визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з відповідною заявою звернувся до ЛОВК тільки в березні 2017 році, тобто після спливу трирічного строку з часу виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, що є самостійною підставою для відмови позивачу в задоволенні позову.

Щодо визначення законодавства, яким необхідно керуватися при вирішенні питання про право позивача на отримання одноразової грошової допомоги

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 року № 5040-VI, який набрав чинності з 01.01.2014 року, статтю 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції, відповідно до підпункту 4 пункту 2 якої встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення, військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності, особі після її звільнення, з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

На виконання зазначеної редакції ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 25.12.2013р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок № 975), яка набрала чинності також з 01.01.2014 року.

Абзацом 3 пункту 2 Постанови КМУ від 25.12.13р. № 975 визначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до абзацу 3 п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - є дата, що зазначена у довідці медико- соціальної експертної комісії.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивачу первинно встановлено III групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, - 09.11.2012 року, то при вирішенні питання щодо наявності права і щодо порядку виплати одноразової грошової допомоги позивачу необхідно керуватися законодавством, що діяло на день встановлення йому інвалідності, а саме: Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на 09.11.2012 року та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» (далі - Порядок № 499).

Тим більш, що пунктом 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 499 імперативно встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

До того ж, викладена вище правова позиція Міноборони підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. №1-рп/99, а саме: згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) до події, факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце.

До того ж, згідно пункту 8 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317, датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Відповідно до пункту 3 цього Положення, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Отже, з огляду на зазначені вище норми, є очевидним, що законодавець чітко визначає подію, з настанням якої у особи „виникає право на призначення одноразової грошової допомоги, а саме - дата встановлення особі інвалідності, та саме цією датою визначається законодавство та його редакція, якими необхідно керуватися при вирішенні питання щодо наявності права та щодо порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Повторний огляд особи та підтвердження групи інвалідності у даному випадку не являється моментом виникнення у особи права на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, датою (днем), якою повинно визначатись законодавство (його редакція) для розгляду спірних, правовідносин та вирішуватись питання щодо наявності права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, є саме дата встановлення позивачу при первинному огляді III групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, тобто - 09.11.2012 року.

Вказану вище правову позицію Міноборони також підтверджує лист Міністерства охорони здоров`я України від 27.04.2016 р. № 16.06-16/625-16/10515, в якому зазначено, що днем встановлення інвалідності, у розумінні підпункту 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 3 Порядку №975, вважається дата проходження первинного огляду МСЕК. Дата підвищення (повторного огляду) групи інвалідності не може вважатися днем встановлення інвалідності.

Оскільки позивач звернувся з позовними вимогами про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги саме у відповідності з «Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, то, виходячи з викладених вище правових підстав, його позовні вимоги є незаконними та задоволенню не підлягають.

Щодо визначення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п. 6 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на день встановлення позивачу інвалідності), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої п. 5 цієї статті.

Відповідно до підпункту 4 п. 2 Порядку № 499 одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Отже, оскільки, позивач був звільнений з військової служби наприкінці вісімдесятих, а ІІІ групу інвалідності йому було встановлено в 2012 році, тобто в рази більше, ніж через три місяці після звільнення з такої служби, то право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача відсутнє.

Іншими словами, на момент встановлення позивачу інвалідності, чинне законодавство України не передбачало виплату одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу тримісячного строку після звільнення зі служби.

Таким чином, відмова позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням його інвалідності 09.11.2012 року є законодавчо обґрунтованою і правомірною.

Щодо ненадання позивачем повного комплекту документів, визначених пунктом 3 Порядку № 499, а саме, щодо ненадання довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності, на підставі якої визначається розмір одноразової грошової допомоги відповідно до пунктів 5, 6 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»- та відповідно до підпункту 4 п. 2 Порядку № 499.

Так, відповідно до п. 6 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на день встановлення позивачу інвалідності) такій категорії осіб, до якої відносить себе позивач, а саме: військовослужбовцю строкової військової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного йому під час проходження військової служби, а також у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності» в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги: на випадок загибелі (смерті), встановленої п. 5 цієї статті.

В свою чергу, пунктом 5 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на день встановлення позивачу інвалідності) встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується у розмірі десятирічного максимального посадового окладу за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 4 п. 2 Порядку№ 499 військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не .пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках, десятирічного грошового забезпечення.

Саме тому, пунктом 3 (абзац третій) Порядку № 499 вимагається подання довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності.

Отже, оскільки позивачем в порушення пункту 3 (абзац третій) Порядку № 499 не була надана до уповноваженого органу довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності, то можливість визначити розмір одноразової грошової допомоги у відсотках десятирічного грошового забезпечення для її призначення позивачу (у разі наявності права на її призначення) у Міністерства оборони України об`єктивно відсутня, а звідти, з самого початку відсутня об`єктивна можливість виконати позовні вимоги позивача у разі їх задоволення судом.

Вважає вказану вище обставину самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Виходячи з норм пунктів 5, 6 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на дату настання інвалідності позивача, одноразова грошова допомога виплачується в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 499 особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подають уповноваженому органу (у даному випадку - Луганський обласний військовий комісаріат) відповідний пакет документів, передбачений цим пунктом.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 499 керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів (у даному випадку - Департаменту фінансів Міністерства оборони України) висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються надані особою документи.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний сірок після надходження зазначених документів на їх .підставі рішений про призначення одноразової грошової Допомога і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Вважає, що позивач прострочив строк реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги, та, разом з цим, позов не визнає, заперечує проти позову, і вважає, що позовні вимоги є незаконними, безпідставними, та такими, що задоволенню не підлягають.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 надав аналогічний відзив на позовну вимогу (арк. спр. 44-47).

Позивачем надані пояснення, в яких зазначено таке (арк. спр. 44-45).

ОСОБА_1 є учасником бойових дій і під час проходження військової служби брав участь в бойових діях в Республіці Афганістан.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, трав, каліцтв (протокол № 795 від 25.04.2012 року) множинні вогнепальні осколкові поранення рядового запасу ОСОБА_1 , 1964 року народження, наслідки яких рубці шкіри в ділянці правої брови, передньої правої гомілки у середній третині, які у подальшому призвели до розвитку залишкових явищ після перенесеної контузії головного мозку, у вигляді післякбнтузійної енцефалопатії ІІІст. З правобічними пірамідними знаками, емоційною лабільністю, підвищеною реактивністю, післяконтузійного церебрального аранхоідиту з лікворо-циркуляторними розладами, центральної вестибулярної дисфункції ІІ-ІІІ ст:, - поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії».

Вказане рішення узгоджується із Висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 11.04.2012 № 370/Ж.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 328385 від 12.12.2012 Луганська обласна МСЕК №2 з 09.11.2012 позивачу встановила III групу інвалідності, яка зумовлена пораненнями, контузією, захворюванням, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Позивач звернувся до Міністерства оборони України через Сєвєродонецький міський військовий комісаріат Луганської області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому з 12.11.2012 III групи інвалідності, яка зумовлена пораненнями, контузією та захворюваннями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

За результатами розгляду заяви позивача у її задоволені було відмовлено, у зв`язку з чим позивач звернувся із захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду (арк. спр. 1-2а).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2018 року у задоволенні клопотань представників Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про виключення Луганського обласного військового комісаріату як відповідача по даній справі та залучення останнього в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Міністерства оборони України, у адміністративній справі № 812/259/18 - відмовлено (арк. спр. 76).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач проходив строкову військову службу в період з 25.12.1982 по 03.02.1985, в тому числі у складі в/ч НОМЕР_1 під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов`язку) в Демократичній Республіці Афганістан.

У 1984 році позивач отримав поранення, контузію, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні (ДРА), де велись бойові дії, внаслідок чого в подальшому отримав інвалідність.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 328385 від 12.12.2012 Луганська обласна МСЕК №2 з 09.11.2012 позивачу вперше встановлена III група інвалідності, яка зумовлена пораненнями, контузією, захворюванням, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

У березні 2017 року позивач звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в Порядку 975 у зв`язку із встановленням йому інвалідності.

Відповідно до висновку фахівця у галузі судово-медичної експертизи від 11.04.2012 зазначені поранення у позивача могли бути отримані в період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан, тобто в зазначений строк.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, трав, каліцтв (протокол № 795 від 25.04.2012 року) множинні вогнепальні осколкові поранення рядового запасу ОСОБА_1 , 1964 року народження, наслідки яких рубці шкіри в ділянці правої брови, передньої правої гомілки у середній третині, які у подальшому призвели до розвитку залишкових явищ після перенесеної контузії головного мозку, у вигляді післякбнтузійної енцефалопатії ІІІ ст. з правобічними пірамідними знаками, емоційною лабільністю, підвищеною реактивністю, післяконтузійного церебрального аранхоідиту з лікворо-циркуляторними розладами, центральної вестибулярної дисфункції ІІ-ІІІ ст:, - поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії» (арк. спр. 6).

Згідно листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 15 червня 2017 року № 248/3/6/2065 повідомлено про відмову у призначенні та нарахуванні одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю довідки органів медико-соціальної експертної комісії, про первинне встановлення інвалідності, що не дає можливості визначити розмір одноразової грошової допомоги відповідно до чинного Порядку (арк. спр. 8).

У зв`язку з вищезазначеним позивач направив звернення до Департаменту, у якому прохав звернутися з відповідним запитом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку з метою надання оригіналу необхідної первинної довідки МСЕК або завіреної належним чином копії, для вирішення питання призначення і виплати мені одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, адже мені, як фізичній особі, було відмовлено у наданні оригіналу необхідної довідки.

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/3/6/2079 від 19 червня 2017 року повідомлено про відмову позивачу у призначенні та нарахуванні одноразової грошової допомоги за відсутністю законних підстав, оскільки позивач звільнений зі строкової служби в 1985 році та інвалідність первинно отримали в 2013 році, для виплати одноразової грошової допомоги немає законних підстав (арк. спр. 10).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № ВСЗ-514/ОГД-39 від 10 серпня 2017 року повідомлено про відмову позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки одноразова допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. З огляду на вище вказане права на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до нової норми згаданого Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 законодавством не передбачено.

Згідно з частиною 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян, які перебувають на службі у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів статті 41 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Далі Закон № 2011).

4 липня 2012 року за № 5040-VI був підписаний Закон України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» (далі Закон № 5040).

Закон № 5040 був опублікований в офіційному друкованому виданні «Голос України» 27.07.2012.

Законом № 5040 була затверджена нова редакція статті 16 Закону № 2011, а вказаний Закон був доповнений статтями 161-164 відповідного змісту.

Прикінцевими положеннями Закону № 5040 було визначено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2014 року.

Підпунктом 6 пункту 2 статті 16 Закону № 2011 в редакції з 01.01.2014 було визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві.

Пунктом 2 статті 163 Закону № 2011 в редакції з 01.01.2014 передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Пунктом 8 статті 163 Закону № 2011 в редакції з 01.01.2014 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Таким чином, судом достовірно встановлено та не оспорюється як позивачем, так і відповідачами, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги 09.11.2012.

Станом на 09.11.2012 вже була опублікована нова редакція статті 16 та зміст статті 163 Закону № 2011, які набували чинності з 01.01.2014 (публікація в офіційному друкованому виданні «Голос України» 27.07.2012).

Таким чином, позивач повинен був та мав можливість дізнатися про зміни, які вносилися в Закон № 2011 Законом № 5040.

У зв`язку з чим, позивач мав можливість скористатися своїм правом на отримання одноразової грошової допомоги як на підставі положень Закону № 2011 в редакції до 01.01.2014, так і в редакції із змінами, які набули чинності з 01.01.2014, оскільки пункт 8 статті 163 Закону № 2011 гарантував реалізацію права на отримання одноразової допомоги протягом трьох років з дня виникнення такого права (при даних спірних правовідносинах до 10.11.2015).

У зв`язку з чим позиція Відповідача 1 стосовно того, що право позивача на вказану допомогу необхідно розцінювати виключно на підставі законодавства, яке діяло станом на 09.11.2012, є помилковою та спростовується зазначеними вище обставинами.

Як наслідок, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення пункту 8 статті 163 Закону № 2011 стосовно застосування трирічного строку реалізації права на отримання одноразової допомоги з дня виникнення такого права.

Суд зауважує, що до даних спірних правовідносин неможливо застосувати рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. №1-рп/99, а саме: пункт 2 рішення стосовно зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, оскільки за встановлених обставин позивач мав можливість реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги як на підставі редакції Закону № 2011 до 01.01.2014, так і після 01.01.2014. Тобто, самого права на отримання одноразової грошової допомоги позивач не позбавлявся, лише змінювався порядок отримання такої допомоги.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач вперше звернувся із заявою про реалізацію свого права на отримання одноразової грошової допомоги у березні 2017 року, тобто пізніше, ніж через три роки з дня виникнення такого права 09.11.2012.

У зв`язку з вказаними обставинами достовірно встановлено, що позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги, мав об`єктивні можливості та повинен був знати про визначені Законом № 2011 обмежені строки реалізації такого права, однак пропустив визначений пунктом 8 статті 163 вказаного Закону трирічний строк реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому позивачем зовсім не зазначено, а судом не виявлено поважності причин пропуску визначених законодавством строків реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги.

Посилання позивача на рішення Верховного Суду України як на підставу для задоволення позову є незмістовними, оскільки вони були прийняті не за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу (в редакції до 15.12.2017), та по цим справам суди попередніх інстанцій приходили до висновків, що позивач не мав права на отримання одноразової грошової допомоги.

При даних спірних правовідносинах суд дійшов висновку про наявність у позивача такого права, однак позивач пропустив визначений законом строк реалізації свого права на отримання допомоги. Як наслідок, по даній справі зовсім відсутні підстави для застосування висновків Верховного Суду України в зазначених позивачем рішеннях.

За приписами частини шостої статті 16-3 Закону №2011-XII ( в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою до відповідача), одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

На день подання позивачем зазначеної заяви механізм розгляду таких звернень та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначався правовими нормами постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Однак суд зазначає, що нормами Закону № 5040 зовсім не було визначене питання стосовно того, що допомога, яка не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Навпаки, законодавець доповнив Закон № 2011 статтями 161-164 відповідного змісту, які чітко встановлюють право на отримання одноразової грошової допомоги та визначив конкретні часові межі реалізації цього права протягом трьох років з дня виникнення такого права.

Всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Норми Закону № 2011 (а саме ст. 16 - 163, ) мають вищу юридичну силу, ніж норми постанови Кабінету Міністрів України (а саме - постанови від 25 грудня 2013 р. №975), які розвивають чи деталізують окремі положення зазначеного Закону, та не повинні суперечити положенням Закону.

Таким чином, судом встановлено, що позивач звернувся до відповідачів із відповідними заявами про реалізацію свого права на отримання одноразової грошової допомоги після спливу законодавчо визначеного трирічного строку з дня виникнення такого права, що свідчить про відсутність законодавчо передбачених умов для призначення та виплати позивачу такої одноразової допомоги. У зв`язку з чим відмови відповідачів не потягли за собою порушення прав позивача, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та необхідність відмови в їх задоволенні.

Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не вирішується оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії; визнання протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії; зобов`язання Міністерства оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу інвалідності 3 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано у повному обсязі 20 березня 2018 року.

Суддя С.В. Борзаниця