Справа № 823/247/18
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року справа № 823/247/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського районного суду Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського районного суду Черкаської області (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність субєкта владних повноважень виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського районного суду Черкаської області і його голови;

- зобовязати виконавчий комітет Лукашівської сільської ради Монастирищенського районного суду Черкаської області та його голову вчинити дії, шляхом надання відповіді на запитувану інформацію, про що йдеться у листах від 08.12.2017 №120 та №121, від 12.12.2017 №122-127.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що на його думку відповідач здійснив бездіяльність щодо своєчасного надання відповіді на письмовий запит позивача на отримання публічної інформації, що є порушенням Закону України Про доступ до публічної інформації.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив, тому у відповідності до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області відзиву на позов кваліфікується судом як визнання позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 08.12.2017 ОСОБА_1 звернувся із запитом №120 до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради, в якому просив:

- надіслати на адресу позивача копії 10 розпоряджень Лукашівського сільського голови у період з квітня до червня 2017 року в частині, що стосується преміювання службових осіб сільської ради, у т.ч. сільського голови ОСОБА_2 «за належне виконання ними службових обовязків»,а також усіх доплат, виплат і компенсацій усім працівникам;

- надіслати копію протоколу сесії сільської ради (позачергової) і прийнятого рішення за фактом розгляду заяви сільського голови Лукашівської сільської ради ОСОБА_2 про дострокове припинення повноважень;

- надати вичерпну і достовірну відповідь у відповідності до інструкції про ведення діловодства на звернення, зареєстровані під вх. №№ 40, 41, 42, 43, 44, 45, 48, 49, 53, 54, 55, 56-а, 57, 58.

Також, 08.12.2017 позивач звернувся із запитом №121 до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради, в якому просив:

- повідомити, яка кількість заяв надійшла на адресу колишнього сільського голови виконавчого комітету сільської ради і до сесії сільської ради від позивача за період з 01.11.2016 до цього часу, розвязання яких потребувало скликання сесії тощо;

- яка кількість скарг надійшла від позивача у сільську раду, яка потребувала вирішення колегіальними органами Лукашівської сільської ради;

- яка кількість запитів на інформацію надійшла від позивача, що потребувала скликання колегіальних органів сільської ради для їх надання, починаючи з 01.11.2016 до цього часу.

12.12.2017 позивач звернувся із запитом №122 до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради, в якому просив надіслати на його адресу копію постанови КМУ від 12.05.2017 №700, яка є чи була підставою преміювання державних службовців Лукашівської сільської ради.

12.12.2017 позивач звернувся із запитом №123 до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради, в якому просив:

- надіслати на його адресу копію постанови КМУ від 06.02.2008 №311, яка була підставою для щомісячного преміювання працівників сільської ради за належне виконання своїх службових обовязків;

- надіслати копію наказу Мінфіну України від 21.06.2012 №754, який був підставою для преміювання працівників Лукашівської сільської ради.

12.12.2017 позивач звернувся із запитом №124 до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради, в якому просив:

- надіслати на його адресу копію постанови КМУ від 08.08.2016 №500, яка була підставою для преміювання працівників Лукашівської сільської ради;

- надіслати копію Закону України від 10.12.2015 №889-19 «Про державну службу», який був підставою для щомісячного преміювання працівників Лукашівської сільської ради за належне виконання службових обовязків.

12.12.2017 позивач звернувся із запитом №125 до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради, в якому просив надіслати на його адресу копію постанови КМУ від 09.03.2006 №268, яка була підставою для преміювання працівників Лукашівської сільської ради за належне виконання службових обовязків.

12.12.2017 позивач звернувся із запитом №126 до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради, в якому просив надіслати на його адресу копію розпорядження Лукашівського сільського голови або виконуючого обовязки сільського голови про скорочення робочого дня у Лукашівській сільській раді у зимовий період.

12.12.2017 позивач звернувся із запитом №127 до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради, в якому просив надіслати на його адресу копію Положення «Про преміювання» працівників Лукашівської сільської ради за належне виконання службових обовязків.

Однак відповідачем не надано позивачу інформації на вищевказані запити або вмотивованої відмови.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд врахував таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані законами України від 2 жовтня 1992 року №2657-XІІ "Про інформацію" (далі - Закон №2657-XІІ), Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі - Закон №2939-VІ) та іншими нормативно-правовими актами.

Ч.1 ст.3 Закону №2657-XІІ встановлює право кожного на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно зі ст.1 Закону №2939-VІ публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Ч.2 вказаної статті передбачено, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов'язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст. 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із ст. 12 Закону №2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 2939- VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Таким чином, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Щодо не суб'єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Ч.1 ст.6 Закону №2939-VІ встановлено види публічної інформації з обмеженим доступом, зокрема: конфіденційна, таємна та службова.

Ч.2 ст.22 Закону №2939-VІ закріплено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту на отримання інформації у разі, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч.2 ст.6 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону №2657-XІІ конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень.

Суд встановив, що вищевказані запити стосуються інформації, щодо підстав преміювання працівників Лукашівської сільської ради.

Так, інформація щодо оплати праці відображає матеріальний стан особи, а рішенням Конституційного Суду від 20.01.2012 № 2-рп/2012 інформацію про матеріальний стан віднесено до конфіденційної.

Разом з тим, вказаним рішенням Конституційного Суду наголошено, що публічний характер субєктів владних повноважень та їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримки її авторитету у суспільстві.

Статтею 31 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника.

Абз.2 ч.3 ст.5 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

На підставі ч.5 ст.6 Закону №2939-VІ не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.6 Закону №2939-VІ не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону.

З аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що інформація, яка стосується підстав та обставин преміювання працівників Лукашівської сільської ради є відкритою і має бути надана на запит на інформацію.

Відповідно до частин 1, 4 статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Суд зазначає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази надання відповідачем позивачу відповіді (запитуваної інформації або вмотивованої відмови в її наданні) на його запити від 08.12.2017 №120 та №121, від 12.12.2017 №122-127 у строки, визначені ст. 20 Закону №2939-VI.

Для вирішення спору, суд також врахував, що у пункті 3 запиту від 08.12.2017 №120 позивач просив надати вичерпну і достовірну відповідь у відповідності до інструкції про ведення діловодства на звернення, зареєстровані під вх. №№ 40, 41, 42, 43, 44, 45, 48, 49, 53, 54, 55, 56-а, 57, 58.

Однак, копій вказаних запитів позивачем суду не надано, що унеможливлює перевірку судом характеру запитуваної інформації (відкрита, з обмеженим доступом, тощо).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини та викладені норми законодавства, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме: визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Лукашівської сільської ради щодо ненадання відповіді на запити позивача від 08.12.2017 №121, від 12.12.2017 №122-127 та пункти 1-2 запиту від 08.12.2017 №120 та зобовязати відповідача надати таку інформацію.

У звязку із вищевикладеним, суд дійшов висновку частково задовольнити позов.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Лукашівської сільської ради щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на запитувану інформацію, яка міститься у листах від 08.12.2017 №121, від 12.12.2017 №122, №123, №124, №125, №126, №127 та пунктах 1-2 запиту від 08.12.2017 №120.

Зобовязати виконавчий комітет Лукашівської сільської ради (19110, Черкаська обл., Монастирищенський район, с.Лукашівка, вул. Бастракова, буд.29; ) надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) відповіді на запитувану інформацію, яка міститься у листах від 08.12.2017 №121, від 12.12.2017 №122, №123, №124, №125, №126, №127 та пунктах 1-2 листа від 08.12.2017 №120.

У задоволення решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Рідзель

Рішення складене у повному обсязі 13.03.2018.