Справа № 806/2113/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА
іменем України

"13" березня 2018 р. Справа № 806/2113/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Капустинського М.М.
суддів: Моніча Б.С.
Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

представника апелянта, позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "01" грудня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення у вигляді усної догани, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати дисциплінарне стягнення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у вигляді винесення ОСОБА_2 усної догани.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано дисциплінарне стягнення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у вигляді винесення ОСОБА_2 усної догани.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 7 040,00 грн. (сім тисяч сорок гривень) витрат на правову допомогу.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що винесення усної догани позивачу саме за порушення форменого одягу підтверджується показами свідків, первинними документами, а саме: витягами з наказів про виплату заробітної плати, відповідно до яких вбачається, що позивач отримав меншу премію за винесення оскарженої догани.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно посвідчення офіцера НОМЕР_2 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України. Наказом ком. СВ ЗС України №2 від 12.01.2010 призначений помічником начальника відділу зберігання боєприпасів військової частини НОМЕР_1 . Наказом ком. СВ ЗВУ від 08.04.2012 призначений старшим помічником начальника відділу зберігання боєприпасів військової частини НОМЕР_1 . Наказом Ком. ОК "Північ" №32 від 13.03.2017 призначений заступником військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-9).
Згідно пояснень позивача, в квітні 2017 року ОСОБА_2 отримав грошове забезпечення у меншому розмірі, ніж в попередніх місяцях.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 №563 від 25.09.2017, 30 грудня 2016 року капітану ОСОБА_2 була винесена усна догана за невиконання службових обов`язків. Під час винесення даної догани були присутні: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 47).
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2017 №2, відповідно до наказу Міністра оборони України від 27.01.2016 №44 та у відповідності до Тимчасового порядку встановлення розміру щомісячної премії військовослужбовцям Збройних Сил України виплатити премію за грудень 2016 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 у наступному розмірі від максимальної суми премії: 90% премії капітану ОСОБА_2 (догана від командира військової частини НОМЕР_1 оголошена усно 30.12.2016 за порушення форми одягу. (а.с. 102)
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2017 №34, пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2017 №2 вирішено викласти в такій редакції: "Відповідно до наказу Міністра оборони України від 27.01.2016 №44 та у відповідності до Тимчасового порядку встановлення розміру щомісячної премії військовослужбовцям Збройних Сил України виплатити премію за грудень 2016 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 у наступному розмірі від максимальної суми премії: 60% премії капітану ОСОБА_2 (догана від командира військової частини НОМЕР_1 оголошена усно 30.12.2016 за порушення форми одягу, сувора догана оголошена наказом командира військової частини НОМЕР_1 №522 від 28.12.2016 за порушення виконання МОУ №300 від 16.07.1997 та за бездіяльність як начальника відокремленого відділу (польового складу РАО ОТУ "Донецьк"). Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 №522 від 28.12.2016." (а.с. 124-127).
Не погоджуючись із діями відповідача та вважаючи, що винесення йому усної догани від 30.12.2016 є неправомірним, оскільки прийнято відповідачем без урахування положень Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних сил України" та Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", позивач звернувся із позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення у формі оголошення усної догани ОСОБА_2 30 грудня 2016 року.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначаються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2232-XII).
Приписами ч.1 статті 2 Закону 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно ч.4 ст.2 Закону 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №548-XIV).
Статтею 9 Закону №548-XIV визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст.26 Закону №548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначаються Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 №551-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №551-XIV).
Положеннями статей 1, 2 Закону №551-XIV встановлено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Закону №551-XIV визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
У відповідності до положень ст. 5 Закону №551-XIV, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.
Частиною першою статті 45 Закону №551-XIV встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст.68 Закону №551-XIV, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Положеннями статті 83 Закону №551-XIV врегульовано, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Згідно ч.2 ст.86 Закону №551-XIV, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
У відповідності до ст.97 Закону №551-XIV, про накладені дисциплінарні стягнення оголошується: рядовим (матросам) - особисто чи перед строєм; сержантам (старшинам) - особисто, на нараді чи перед строєм сержантів (старшин); офіцерському складу та військовослужбовцям військової служби за контрактом - особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, що вчинив правопорушення. Крім того, дисциплінарні стягнення можуть оголошуватися в письмовому наказі. Оголошувати дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.
Статтею 98 Закону №551-XIV визначено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Так, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 №563 від 25.09.2017, 30 грудня 2016 року капітану ОСОБА_2 була винесена усна догана за невиконання службових обов`язків (а.с.47).
Як вбачається зі змісту витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2017 №2, вказана догана від командира військової частини НОМЕР_1 оголошена позивачу усно 30.12.2016 за порушення форми одягу (а.с.102).
Проте, позивач факт оголошення йому усної догани 30.12.2016 не визнає та наголошує, що 30 грудня 2016 року на ранковому шикуванні командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 усної догани позивачу не оголошувалось.
Крім того, із наданих показань ОСОБА_5 , з 29.12.2016 по 30.12.2016 він був черговим по частині, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями витягу з наказу від 28.12.2016 №244-НР (а.с.105), журналу інструктажу добового наряду військової частини НОМЕР_1 (а.с.106-108). Зазначив, що після підняття Державного прапора України командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 поставив його до строю для проведення інструктажу щодо питань, пов`язаних із несенням служби під час новорічних свят. Вказав, що поки він був присутній на шикуванні, в кімнаті чергової частини залишався помічник чергового частини - ОСОБА_6 .
Так, свідок зазначив, що на ранковому шикуванні 30.12.2016 він стояв на відстані від 45 см. до 1,5 метри від ОСОБА_2 . Наголосив, що догана позивачу командиром військової частили не оголошувалася. Водночас, між позивачем та ОСОБА_1 була бесіда, під час якої командир військової частини звернув увагу на вигляд позивача. Вказав, що позивач був одягнутий у належну зимову форму, як і всі інші присутні на ранковому шикуванні: шапка, бушлат, зимові штани та берці. Наголосив, що бушлат на позивачі був застібнутий, який був одяг під бушлатом встановити не було можливо, оскільки нічого не виглядало з під форми. Командир в/ч НОМЕР_1 позивача зняти бушлат та показати форму одягу не просив.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачу 30.12.2016р. була оголошена усна догана саме за неналежне виконання службових обов`язків, а не за порушення форми одягу. Проте, доказів чи пояснень які саме службові обов`язки ОСОБА_2 виконував неналежно відповідачем до суду не надано.
Що стосується судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року №4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Як вбачається з Договору про надання правової допомоги №20/17 від 11.05.2017, між ОСОБА_2 та адвокатом Немировським В.І. (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю видане Радою адвокатів Житомирської області серія ЖТ №000769 від 24.03.2016) укладено договір про надання правової допомоги (а.с.40), що підтверджується ордером на надання правової допомоги від 11.05.2017 серія ЖТ №31551. (а.с. 41)
Відповідно до акту прийому наданих послуг від 24.07.2017 до договору про надання правової допомоги №20/17 від 11.05.2017, узгоджена сума винагороди за надання правової допомоги складає 4 480,00 грн. (а.с. 50).
Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, адвокатом Немировським Валерієм Івановичем позивачу по справі надано наступну допомогу: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин від 11.05.2017 - 1 год. - 640,00 грн.; адвокатський запит від 11.05.2017 - 1 год. - 640,00 грн., адвокатський запит від 01.06.2017 - 2 год. - 1280 грн.; позовна заява від 24.07.2017 - 3 год. - 1920,00 грн. Разом: 4 480,00 грн. (а.с.51)
Вказана сума винагороди підтверджується квитанцією до прибуткового ордера №20/17 від 24.07.2017 (а.с.49)
Відповідно до акту прийому наданих послуг від 28.11.2017 до договору про надання правової допомоги №20/17 від 11.05.2017, узгоджена сума винагороди за надання правової допомоги складає 2 560,00 грн. (а.с. 112).
Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, адвокатом ОСОБА_14 позивачу по справі надано наступну допомогу: представництво інтересів в судовому засіданні від 27.09.2017 - 1 год. - 640,00 грн.; представництво інтересів в судовому засіданні від 17.10.2017 - 1 год. - 640,00 грн.; представництво інтересів в судовому засіданні від 15.11.2017 - 1 год. - 640,00 грн.; представництво інтересів в судовому засіданні від 28.11.2017 - 1 год. - 640,00 грн. Разом: 2 560,00 (а.с.113)
Вказана сума винагороди підтверджується квитанцією до прибуткового ордера №20/17 від 28.11.2017 (а.с.111)
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що документально підтверджені судові витрати позивача на правову допомогу склали 7 040,00 грн. (11 годин х 640,00 грн.) та не перевищує розміру, встановленого статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".
Тому, понесені позивачем судові витрати на правову допомогу у розмірі 7040,00 грн. слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "01" грудня 2017 р. без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "15" березня 2018 р.