Справа № 826/10310/17
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа №826/10310/17

адміністративне провадження №К/9901/1965/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу № 826/10310/17

за позовом Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (чоловічий монастир) Української православної Церкви до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії;

за касаційною скаргою Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (чоловічий монастир) Української православної Церкви на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року (у складі колегії суддів Шелест С. Б., Глущенко Я. Б., Пилипенко О. Є.), установив:

I. ПРОЦЕДУРА

1. У серпні 2017 року Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра (чоловічий монастир) Української православної Церкви (далі - Монастир, позивач) звернулась з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент, відповідач) про визнання протиправним та скасування Наказу № 228 від 14 липня 2017 року та зобов'язання вчинити дії.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначив, що відповідачем 14 липня 2017 року протиправно прийнято наказ № 228 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації», яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реабілітація господарчого двору на Дальніх Печерах Києво-Печерської Лаври» за адресою: 01015, м. Київ, Лаврська, 15 Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра, Дальньопечерна площа, Господарчий двір біля корпусів № 51, 52, 53 від 02 серпня 2013 року № ІУ 54, реєстрацію декларацій про готовність об'єкта до експлуатації «Реабілітація господарчого двору на Дальніх Печерах Києво-Печерської Лаври» за адресою: 01015, м. Київ, Лаврська, 15 Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра, Дальньопечерна площа, Господарчий двір біля корпусів № 51, 52, 53 Братський корпус від 26 серпня 2015 року. № КВ 56.

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 228 від 14 липня 2017 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації»; зобов'язано Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити дії, а саме: відновити:

- реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реабілітація господарчого двору на Дальніх Печерах Києво-Печерської Лаври» за адресою: 01015, м. Київ, Лаврська, 15 Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра, Дальньопечерна площа, Господарчий двір біля корпусів № 51, 52, 53 від 02 серпня 2013 року № ІУ 54;

- реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації», яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реабілітація господарчого двору на Дальніх Печерах Києво-Печерської Лаври» від 06 лютого 2014 року № ІУ 50;

- реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реабілітація господарчого двору на Дальніх Печерах Києво-Печерської Лаври» за адресою: 01015, м. Київ, Лаврська, 15 Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра, Дальньопечерна площа, Господарчий двір біля корпусів № 51, 52, 53 Братський корпус від 26 серпня 2015 року № КВ 56.

Цією ж постановою суду визнано протиправним та скасовано припис Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13 липня 2017 р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудування діяльності, будівельних норм, стандартів та правил.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року скасовано та прийнято нову, якою відмовлено у задоволенні позову.

5. Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра (чоловічий монастир) Української православної Церкви звернулась до Верховного суду Касаційного адміністративного суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права судом апеляційної інстанції, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року.

6. 05 січня 2018 року касаційна скарга Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (чоловічий монастир) Української православної Церкви на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року надійшла до Верховного Суду.

7. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 січня 2018 року вказану касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: судді-доповідача Анцупової Т. О., суддів Кравчука В. М., Стародуба О.П.

8. Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2018 у зазначеній справі було відкрито провадження та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу.

9. У відзиві на касаційну скаргу, який надійшов до суду 23 січня 2018 року, відповідач заперечує проти доводів скаржника з підстав, якими керувався суд апеляційної інстанції, відмовляючи у позові.

10. Скаржником у касаційній скарзі заявлено клопотання про участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, разом з тим, згідно вимог ст. 340, 343 КАС України, Суд дійшов висновку про можливість попереднього розгляду даної справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлено ухвалу від 12 березня 2018 року.

11. Станом на 14 березня 2018 року заперечення на відзив до Суду не надходило.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Як свідчать обставини справи та установлено судом першої інстанції, відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, на підставі наказу Департаменту від 11 травня 2017 року № 291 та депутатського запиту групи народних депутатів від 04 квітня 2017 року № 3089-17/208, Департаментом проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва: Будівництво споруд поблизу Дальніх печер та прибудови до зовнішнього боку кріпосної стіни Лаврської фортеці на території Києво-Печерського історико-культурного заповідника у Печерському районі м. Києва. Змовник будівництв: Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра (чоловічий монастир) Української Православної Церкви (01015, м. Київ, вул. Лаврська, 15, корп.42). За результатами перевірки складено акт від 13 липня 2017 року.

13. В ході перевірки встановлено, що Державна архітектурно-будівельною інспекція України зареєструвала подану замовником будівництва - Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою (чоловічий монастир) Української православної Церкви декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реабілітація господарчого двору на Дальніх печерах Києво-Печерської Лаври» об'єкта за № ІУ 54 від 02 серпня 2013 року, а в подальшому - декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реабілітація господарчого двору на Дальніх печерах Києво-Печерської Лаври» від 06 лютого 2014 року № ІУ 50 та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реабілітація господарчого двору на Дальніх печерах Києво-Печерської Лаври» за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Лаврська, 15, Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра, Дальнопечерна площа, Господарчий двір біля корпусів № 51, 52, 53, Братський корпус від 26 серпня 2015 року № КВ 856

14. Проектна документація розроблена ТОВ «Уютний дом». Згідно розрахунку категорії складності проектувальником визначено, що зазначений об'єкт будівництва відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС2 і має ІІІ категорію складності.

15. Згідно інформації Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (лист від 15 червня 2017 року за № 060-4431) Національний Києво-Печерський заповідник на вул. Лаврській, 9-15 постановою Ради Міністрів УРСР від 24 серпня 1963 року № 970 внесено до переліку пам'яток архітектури національного значення, охоронний № 4. Мури монастирські на Лаврській, 9-15 постановою Ради Міністрів УРСР від 24 серпня 1963 року № 970 внесено до переліку пам'яток архітектури національного значення, охоронний № 4/14.

16. Відповідно до Додатку А ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва» вказаний вище об'єкт будівництва належить до класу наслідків (відповідальності) СС3 та мав бути віднесений до V категорії складності.

17. У зв'язку з цим, посадовими особами Відповідача установлені та відображені у акті перевірки наступні порушення вимог містобудівної діяльності:

- проектна організація ТОВ «Уютний дом» занизила клас наслідків (відповідальності) об'єкта будівництва «Реабілітація господарчого двору на Дальніх печерах Києво-Печерської Лаври», чим порушено ч.2, ч.6 ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

- замовником будівництва Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою (чоловічий монастир) Української православної Церкви наведено недостовірні дані у декларації про початок виконання будівельних робіт «Реабілітація господарчого двору на Дальніх печерах Києво-Печерської Лаври» об'єкта за №ІУ 54 від 02 серпня 2013 року, у частині зазначення категорії складності об'єкта, чим порушено ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції яка діяла на час реєстрації декларації);

- замовником будівництва Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою (чоловічий монастир) Української православної Церкви наведено недостовірні дані у декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реабілітація господарчого двору на Дальніх печерах Києво-Печерської Лаври» за №ІУ 50 від 06 лютого 2014 року, у частині зазначення категорії складності об'єкта;

- замовником будівництва Свято-Успенською Києво-Печерською Лаврою (чоловічий монастир) Української православної Церкви наведено недостовірні дані у декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реабілітація господарчого двору на Дальніх печерах Києво-Печерської Лаври» за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Лаврська, 15, Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра, Дальнопечерна площа, Господарчий двір біля корпусів № 51, 52, 53, Братський корпус за № КВ 856 від 26 серпня 2015 року, у частині зазначення категорії складності об'єкта, чим порушено ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції яка діяла на час реєстрації декларації).

18. Цього ж дня (13 липня 2017 року), посадовими особами відповідача складено Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (надалі - Припис), яким вимагалось від Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (чоловічий монастир) Української православної Церкви у термін до 13 вересня 2017 року усунути виявлені порушення у відповідності до вимог законодавства.

Згідно відмітки посадових осіб у приписі, уповноважений представник замовника будівництва відмовився від отримання припису, у зв'язку з чим примірник припису був надісланий поштою.

19. Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано Наказ «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації» №228 від 14 липня 2017 року (надалі - Наказ №228), яким скасовано:

- реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реабілітація господарчого двору на Дальніх Печерах Києво-Печерської Лаври» за адресою: 01015, м. Київ, Лаврська, 15 Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра, Дальньопечерна площа, Господарчий двір біля корпусів №51,52,53 від 02 серпня 2013 року № ІУ 54. Замовник будівництва - Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра (чоловічий монастир) Української Православної Церкви;

- реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реабілітація господарчого двору на Дальніх печерах Києво-Печерської Лаври» за №ІУ 50 від 06 лютого 2014 року Замовник будівництва - Релігійна організація Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра (чоловічий монастир) Української православної Церкви;

- реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реабілітація господарчого двору на Дальніх печерах Києво-Печерської Лаври» за адресою: м. Київ, Печерський район, вул. Лаврська, 15, Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра, Дальнопечерна площа, Господарчий двір біля корпусів № 51, 52, 53, Братський корпус за № КВ 856 від 26 серпня 2015 року.

На адресу Позивача було надіслано повідомлення про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларацій про готовність об'єкта до експлуатації від 17 липня 2017 року №073-6416 (а.с. 41).

20. Не погоджуючись з вказаними приписом та наказом, Позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

21. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позову, виходив із того, що об'єкт будівництва належить до ІІІ категорії складності об'єктів; висновки перевіряючого органу щодо належності об'єкта будівництва до пам'яток архітектури є помилковими.

22. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволені адміністративного позову, виходив з того, що проведенню будівельних робіт на території заповідника, в архітектурній охоронній зоні, в зоні охоронюваного ландшафту та на території пам'ятки ландшафту передують отримання ряду дозвільних документів, погоджень, висновків, тощо, що, у свою чергу, виключає декларативний принцип оформлення замовником документів на право виконання будівельних робіт на об'єктах будівництва, які відносяться до I - III категорій складності.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками апеляційного суду, про те, що проектна документація з будівництва споруд поблизу Дальніх печер та прибудови до зовнішнього боку кріпосної стіни Лаврської фортеці на території Києво-Печерського історико-культурного заповідника не відповідає класу наслідків (відповідальності) СС2 (середні наслідки) та категорії складності, що визначена проектувальником, як ІІІ у проектній документації з наступних підстав:

- 01 вересня 2013 року набув чинності ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва», а декларація про початок будівельних робіт була подана позивачем і зареєстрована відповідачем 02 серпня 2013 року, тому висновки службових осіб відповідача, викладені в акті від 13 липня 2017 року, є невірними, а оскаржуваний наказ відповідача є протиправним, як в частині скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт, так і в частині скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації;

- суд апеляційної інстанції аналізуючи законодавство, яке визначає ті чи інші види об'єктів культурної спадщини, невірно зробив висновки про обов'язок позивача декларувати об'єкт будівництва за V категорією складності, виключно на тій підставі, що існуючі об'єкти нерухомості, які є культурною спадщиною національного значення, знаходяться на одній території з об'єктами, що будуються;

- суд апеляційної інстанції, безпідставно скасовуючи рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи безпідставність позову, послався на обставини, які не були предметом дослідження, а саме на те, що складська будівля для тари (корпус №140) розташована біля північної стіни Дебоскета, яка є пам'яткою архітектури місцевого значення відповідно до наказу Міністерства культури України №1566 від 21 грудня 2012 року, а будівлі (економічний корпус, братський корпус та склад склотари) відповідно до плану-схеми території Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра знаходиться в архітектурній охоронній зоні, в зоні охоронюваного ландшафту та території пам'ятки ландшафту, історії місцевого значення «Історичний ландшафт Київських гір і долин р. Дніпра». Хоча діюче на час виникнення спірних правовідносин законодавство жодним чином не пов'язувало віднесення об'єкту будівництва до тієї чи іншої категорії складності за критерієм належності до території пам'ятки місцевого або національного значення.

V. ОЦІНКА СУДУ

24. Надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, колегія суддів виходить з наступного.

25. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України від 20 травня 1999 року № 687-XIV «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

26. Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб'єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (надалі - Порядок №553).

Відповідно до п. 5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до абзацу 1 п. 7 Порядку №553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до абзацу 8 цього ж пункту, підставою для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

У своєму зверненні народні депутати вказували на необхідність перевірки та надання дозвільних документів, які підтверджують право забудовників на будівництво об'єктів нерухомості, розташованих поблизу Дальніх печер, де збудовано декілька котеджів, а нині будується велика споруда (зведено три поверхи) та прибудування споруд до зовнішнього боку Кріпосної стіни Лаврської фортеці на території Києво-Печерської Лаври (депутатський запит від 04 квітня 2017 року. №3089-17/208 (а.с.164 - 165).

Отже, враховуючи звернення групи народних депутатів, колегія суддів вважає вірним висновок суду апеляційної інстанції, що перевірка проведена Відповідачем у межах повноважень, визначених законом, із дотриманням Порядку щодо підстав для її проведення та оформлення результатів.

27. За правилами ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» № 687-XIV (у редакції на час виникнення правовідносин та реєстрації декларації), будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у порядку визначеному ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року.

28. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року, проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

З наведеного слідує, що стадії виконання будівельних робіт на підставі зареєстрованої декларації передують стадії, зокрема, розроблення проектної документації, яка має відповідати вимогам законодавства, будівельним нормам, державним стандартам і правилам.

29. Положеннями ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року (у редакції, чинній на момент реєстрації вказаних декларацій), на порушення яких вказує скаржник, передбачено таке поняття як категорія складності об'єктів будівництва. На такі категорії поділяються усі об'єкти будівництва. Категорій існує п'ять, де I - найнижча складність об'єкта, а V - найвища.

В силу частин 2-4 указаної норми, категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

30. Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 27 квітня 2011 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок), категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

31. Клас наслідків (відповідальності) об'єкта будівництва визначається згідно з вимогами ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» за рівнем можливих економічних збитків і (або) інших втрат, пов'язаних з припиненням експлуатації або втратою цілісності об'єкта.

До V категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини національного значення (п.п. 4 п. 6 Порядку).

Тому категорія складності об'єкта будівництва приймається на підставі визначеного класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва (відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013). Клас наслідків (відповідальності) об'єктів будівництва, у свою чергу, встановлюється відповідно до будівельних норм та державних стандартів та визначається за рівнем можливих матеріальних збитків або соціальних втрат, пов'язаних із припиненням експлуатації або із втратою цілісності об'єкта.

32. Згідно ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 клас наслідків (відповідальності) використовують для забезпечення надійності та конструктивної безпеки будинків, будівель, споруд, лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури.

Класи наслідків (відповідальності) поділяються на: незначні (СС1), середні (СС2), значні (СС3). Саме у межах зазначених трьох класів наслідків (відповідальності) і визначають п'ять категорій складності будівництва. Так, у межах класу СС1 визначають І і ІІ категорії, класу СС2 - ІІІ і IV категорії і класу СС3 - лише одна V категорія.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва (п. 2 Порядку віднесення об'єкта будівництва до IV і V категорій складності та ч. 3 ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року (у редакції, чинній на момент реєстрації вказаних декларацій).

33. Стаття 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року (у редакції, чинній на момент реєстрації вказаних декларацій) регламентує, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Порядком виконання підготовчих робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 було запроваджено декларативний принцип оформлення замовником документів, що надавали право на виконання будівельних робіт на об'єктах будівництва I - III категорій складності та підтверджували готовність таких об'єктів до експлуатації. Вказаний принцип полягав у тому, що подана замовником декларація не перевіряється органом державного архітектурно-будівельного контролю на етапі подання на достовірність, а лише перевіряється повнота зазначених у них даних, що випливає з положень пунктів 7-12 Порядку № 466 та пунктів 17, 18 Порядку № 461.

Відповідно до зазначених Порядків, саме на замовника, відповідно до закону, покладено відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Відповідно до п. 2 Порядку № 461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Тоді, відповідно до п. 3 цього Порядку, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифіката.

Аналіз законодавства у сфері містобудівної діяльності дозволяє зробити висновок, що законодавцем було введено такий термін як категорія складності, зокрема, з метою визначення кількості стадій проектування об'єкту, визначення необхідності проведення експертизи проектної документації та обсягу процедур, які необхідно пройти для юридичного врегулювання ведення будівництва. Крім того, певні категорії можуть передбачати для учасників будівництва додаткові вимоги.

34. Об'єкти культурної спадщини національного значення відповідно до п.п. 4 п. 6 Порядку № 557 віднесено до V категорії складності за ознакою ризиків, що можуть призвести до втрати цих об'єктів. У свою чергу, до значних наслідків (СС3) відносяться, зокрема, пам'ятки культурної спадщини, визначені відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини». Тому з наведених правових норм слідує, що проектна документація має відповідати класу наслідків відповідальності та категорії складності об'єкта будівництва.

35. Перевіркою установлено невідповідність розробленої проектувальником документації вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності, саме у зв'язку із заниженням класу наслідків відповідальності та категорії складності об'єкта будівництва «Реабілітація господарчого двору на Дальніх Печерах Києво-Печерської Лаври» за адресою: 01015, м. Київ, Лаврська, 15 Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра, Дальньопечерна площа, Господарчий двір біля корпусів № 51, 52, 53.

Тому колегія суддів погоджується з висновками Відповідача, враховуючи визначені законодавством та наведені вище критерії, за якими такі наслідки відповідальності присвоюються об'єкту будівництва.

36. Згідно з абзацом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» № 1805-III від 8 червня 2000 року, пам'ятка культурної спадщини (далі - пам'ятка) - об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, або об'єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об'єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Об'єктом культурної спадщини є - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти (об'єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність (абзац 3 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону).

37. Як свідчать обставини справи, Постановою Ради Міністрів УРСР від 24 серпня 1963 року № 970 «Про впорядкування справи обліку та охорони пам'ятників архітектури на території УРСР» Національний Києво-Печерський історико-культурний заповідник на вул. Лаврській, 9-15 занесено до переліку пам'яток архітектури національного значення, охоронний №4. Мури монастирські на Лаврській, 9-15 постановою Ради Міністрів УРСР від 24 серпня 1963 року № 970 занесено до переліку пам'яток архітектури національного значення, охоронний № 4/14.

Національний Києво-Печерський історико-культурний заповідник є музейним комплексом, що діє на території Києво-Печерської лаври, був заснований у 1922 році, у 1996 році отримав статус національного. Є найбільшим музейним комплексом України, де зосереджено 144 пам'ятки історії та культури.

Тому колегія суддів не погоджується з доводами скаржника про те, що проектна документація з будівництва споруд поблизу Дальніх печер та прибудови до зовнішнього боку кріпосної стіни Лаврської фортеці на території Києво-Печерського історико-культурного заповідника у Печерському районі м. Києва відповідає класу наслідків (відповідальності) СС2 (середні наслідки) та категорії складності, що визначена проектувальником як ІІІ у проектній документації.

38. Відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року (у редакції, чинній на момент реєстрації вказаних декларацій), у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З аналізу наведених норм слідує, що підставою для скасування органом державного архітектурно-будівельного контролю реєстрації декларації є установлення факту наведення у ній замовником недостовірних даних, у даному випадку, в частині категорії складності об'єкта будівництва, що у свою чергу дає підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом за ознаками наведеними у цій нормі, які є самостійними.

При цьому, за невідповідності проекту вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності в частині визначення класу наслідків відповідальності та категорії складності об'єкта будівництва, проект не може вважатись належним, юридично значимим документом в цілях проектування та будівництва.

39. Доводи Скаржника про те, що відповідно до зареєстрованої декларації будівельні роботи проводяться на об'єкті «Реабілітація господарчого двору на Дальніх Печерах Києво-Печерської Лаври», який знаходиться на території Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра, Дальньопечерна площа, Господарчий двір біля корпусів № 51, 52, 53, які не віднесені до корпусів 1-35, що згідно з Постановою Ради Міністрів УРСР від 24 серпня 1963 року №970 визначено як пам'ятник архітектури національного значення - не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно інформації Міністерства культури України (лист № 392/9-ГА від 20 липня 2017 року; а.с.197) будівлі (економічний корпус, братський корпус та склад склотари) відповідно до плану-схеми території Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра не перебувають на обліку як пам'ятки, проте вони знаходяться в Центральному історичному арсеналі міста, на території Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника - складової частини об'єкту всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Київ: Собор Святої Софії і прилеглі монастирські споруди, Києво-Печерська Лавра», в архітектурній охоронній зоні, в зоні охоронюваного ландшафту та території пам'ятки ландшафту, історії місцевого значення «Історичний ландшафт Київських гір і долин р. Дніпра».

При цьому, Міністерство культури України у своєму листі звернуло увагу на те, що згідно § 172 Оперативних настанов по виконанню Конвенції про охорону Всесвітньої культурної та природної спадщини перед початком будівельних робіт необхідно проінформувати про заплановані роботи Центр Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.

Згідно інформації Департаменту культури Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (лист від 24 липня 2017 року № 060-5543; а.с. 196), складська будівля для тари (корпус № 140) розташована біля північної стіни Дебоскета, яка є пам'яткою архітектури місцевого значення відповідно до наказу Міністерства культури України від 21 грудня 2012 року № 1566, охоронний № 893/71-Кв.

Мур навколо Дальніх та Ближніх печер є пам'яткою архітектури та містобувудвання національного значення відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 06 вересня 1979 року № 442, охоронний № 867/3.

Відповідно до ст. 53 Земельного кодексу України, до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про охорону культурної спадщини», межі, зони охорони, обсяги і строки проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту і пристосування об'єктів культурної спадщини, благоустрою історико-культурного заповідника та упорядження історико-культурної заповідної території, а також заходи з охорони і використання об'єктів культурної спадщини, збереження і відтворення традиційного характеру середовища визначаються відповідно у плані організації території історико-культурного заповідника або плані організації історико-культурної заповідної території - науково-проектній документації, що розробляється відповідно до закону в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до абзацу 4 ч. 4 цієї норми, містобудівні, архітектурні та ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи, проведення масових і видовищних заходів здійснюються:

- у межах історико-культурного заповідника - за погодженням з органом, до сфери управління якого належить історико-культурний заповідник;

- у межах історико-культурної заповідної території - за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, на підставі висновку органу, що забезпечує дотримання режиму історико-культурної заповідної території.

Тому проведенню будівельних робіт на території заповідника, в архітектурній охоронній зоні, в зоні охоронюваного ландшафту та на території пам'ятки ландшафту передують отримання ряду дозвільних документів, погоджень, висновків, тощо, що, у свою чергу, виключає декларативний принцип оформлення замовником документів на право виконання будівельних робіт на об'єктах будівництва, які відносяться до I - III категорій складності.

40. Відповідно до п. 17 Порядку № 553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).

У приписі обов'язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про правомірність рішень Відповідача та відсутність правових підстав для задоволення позову.

41. Надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, колегія суддів виходить з наступного.

42. Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

43. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

44. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

45. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

46. Разом з тим, доводи касаційної скарги зводяться до необхідності судом касаційної інстанції вирішити питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що є неможливим з огляду на викладені вище мотиви.

47. Оцінюючи доводи скаржника, Суд виходить з того, що всі його доводи, викладені в касаційній скарзі, збігаються з доводами, викладеними у позові та у запереченнях проти апеляційної скарги, досліджувалися судами з наданням їм належної правової оцінки. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

48. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції рішення.

49. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

50. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

51. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (чоловічий монастир) Української православної Церкви залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб