Справа № 2а/2570/1631/2012
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2012-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/2570/1631/2012
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2012 р. м. Чернігів

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби у Чернігівській області, Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16.05.2012 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1М.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби у Чернігівській області (далі ДПС у Чернігівській області) про зобовязання ДПС у Чернігівській області видати наказ, яким забезпечити виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу 3 пункту 10 постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 17.07.1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач з 23.10.2004 року по 31.01.2012 року проходив службу в органах податкової служби. Наказом від 31.01.2012 року № 14-о ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого інспектора відділення оперативного реагування штабу відділу податкової міліції Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції та з органів податкової служби за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів). Вислуга років на день звільнення позивача, з урахуванням навчання в академії складає 11 років 06 місяців 00 днів. 27.03.2012 року ОСОБА_1 на адресу відповідача було направлено заяву (клопотання) про видачу наказу, яким забезпечити виплату одноразової грошової допомоги, яка передбачена пунктом 10 постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей». Листом від 10.04.2012 року №102/Б/04-205 відповідач відмовив ОСОБА_1 у задоволенні вимог, викладених в його заяві від 27.03.2012 року. За таких обставин, вважає за необхідне, зобовязати відповідача видати наказ, яким забезпечити виплату позивачу одноразової грошової допомоги.

21.05.2012 року позивачем була надана до суду заява про уточнення розміру позовних вимог, в якій позивач просить зобовязати Державну податкову службу у Чернігівській області задовольнити вимоги, викладені в заяві (клопотанні) ОСОБА_1 від 27.03.2012 року, а саме видати наказ, яким забезпечити ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу 3 пункту 10 постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 17.07.1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей.

Ухвалою суду від 23.05.2012 року у до участі у справі було залучено другого відповідача - Чернігівську міжрайонну державну податкову інспекцію Чернігівської області Державної податкової служби.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Державної податкової служби у Чернігівській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та зазначив, що у разі звільнення особи, з підстав передбачених частиною 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка не набула права на отримання пенсії за цим Законом, вона не має права при звільненні на отримання одноразової грошової допомоги, а отже позивач не набув права на вказану грошову допомогу, оскільки не набув права на пенсію. Також зазначив, що ОСОБА_1 в позовній заяві посилається на пункт 10 постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 17 липня 1992 р. №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, яким передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Проте, в даному випадку застосовувати вказаний пункт до спірних правовідносин буде помилковим, оскільки наявна колізія правових норм, зокрема, абзацу 1 статті 9 Закону та пункту 10 Постанови №393. Так, в юридичній практиці виникає необхідність застосування норм законодавства, які по-різному регулюють одні й ті ж правовідносини і при цьому протирічать один одному, та відповідно допускають неоднозначне тлумачення змісту прав субєктів відповідних правовідносин. При вирішенні таких законодавчих колізій, як правило, застосовуються загальноприйняті прийоми тлумачення та застосування законодавчих норм та надається перевага нормі, яка міститься в законодавчому акті, що має вищу юридичну силу. На цьому наголошено в листах Мінюсту та слідує із практики застосування норм в юриспруденції. Отже, в даному випадку, слід застосовувати норму, яка міститься в законі та передбачає виплату грошової допомоги особам, які мають право на пенсію за цим Законом.

Представник Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби проти задоволення позовної заяви заперечував в повному обсязі з підстав, висловлених представником Державної податкової служби у Чернігівській області.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23.10.2004 року проходив службу в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації в Чернігівській області та мав спеціальне звання капітан податкової міліції (а.с.23).

Державна податкова адміністрація в Чернігівській області була реорганізована у Державну податкову службу у Чернігівській області.

Наказом від 31.01.2012 року №14-о ОСОБА_1 було звільнено з посади старшого інспектора відділення оперативного реагування штабу відділу податкової міліції Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції та з органів податкової служби за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 Української РСР від 29.07.1991 року №114 (через скорочення штатів) (а.с.22).

Вислуга років на день звільнення позивача складає 11 років 06 місяців 00 днів, з урахуванням навчання в академії, що підтверджується довідкою заступника начальника відділу персоналу Державної податкової служби у Чернігівській області від 22.05.2012 року №2660/15 (а.с.23).

27.03.2012 року позивачем на адресу відповідача був надісланий лист, в якому ОСОБА_1 просив внести доповнення до наказу від 31.01.2012 року №14-о або видати інший наказ про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 10 постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (а.с.8).

Листом від 10.04.2012 року №102/Б/04-205 відповідач повідомив про відсутність підстав для внесення змін до наказу про звільнення позивача в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, оскільки головним принципом виплати одноразової грошової допомоги при звільненні особи зі служби є набуття особою начальницького складу податкової міліції права на пенсію за законом, а позивач права на пенсію не набув (а.с.9).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Будь-яка публічна служба є державною службою.

Суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (далі Закон №3723-XII).

Згідно зі статтями 9 і 30 Закону №3723-XII правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України.

Спеціальним законодавством, яке визначає порядок та умови проходження служби особами начальницького складу податкової міліції регламентуються, зокрема, Законом України від 04.12.1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі Закон №509-XII), Законом України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-XII), постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (далі постанова №393) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_2 УРСР від 29.07.1991 року №114 (далі Положення №114).

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №509-XII особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Пунктом 1 Положення №114 передбачено, що це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Відповідно до підпункту «г» пункту 64 Положення №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Підстави виплати одноразової грошової допомоги врегульовані Законом №2262-XII та постановою №393.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2262-XII особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пункт 10 постанови №393 передбачає, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, зокрема, які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1, позивач просить суд зобовязати Державну податкову службу у Чернігівській області задовольнити вимоги, викладені в заяві (клопотанні) ОСОБА_1 від 27.03.2012 року, а саме видати наказ, яким забезпечити ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу 3 пункту 10 постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 17.07.1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо видачі наказу про виплату одноразової грошової допомоги є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 11.03.1980 року на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, вирішуючи адміністративний позов, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної податкової служби у Чернігівській області, Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби, необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної податкової служби у Чернігівській області, Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції Чернігівської області Державної податкової служби відмовити повністю.

Порядок апеляційного оскарження постанови суду, передбачений статтями 185-186 КАС України.

Суддя Падій В.В.