Справа № 826/13712/17
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2018 року № 826/13712/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Власенкової О.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі також - позивач)

до Державної судової адміністрації України (далі також - відповідач)

про зобов'язання вчинити дії, визнання частково незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

- зобов'язати Державну судову адміністрацію України забезпечити достатнє фінансування Львівського апеляційного адміністративного суду на поштові витрати;

- визнати незаконним та скасувати пункт 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах, затверджену наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 №174;

- зобов'язати Державну судову адміністрацію України через апарат Львівського апеляційного адміністративного суду надіслати ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії ухвали від 28.02.2012 у справі 3456/1268/16-а (апеляційне провадження №876/693/17).

Позов вмотивовано тим, що на думку позивача, Державна судова адміністрація України недостатньо фінансує Львівський апеляційний адміністративний суд на поштові витрати, у зв'язку з чим в останнього відсутні кошти на відправлення поштової кореспонденції рекомендованими поштовими відправленнями з повідомленням про вручення, відтак поштова кореспонденція, направлена цим судом на адресу позивача простою поштою, яка містила судове рішення, до неї не дійшла, що порушило її право на отримання цього рішення.

Крім того, позивач вважає, що пункт 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 №174, не відповідає частинам третій та п'ятій статті 167, частині четвертій статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України та частині першій статті 3 та частині другій статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Розгляд справи позивач просила здійснювати без неї.

Відповідач у письмовому запереченні на позов зазначив про його необґрунтованість з огляду на те, що фінансування Львівського апеляційного адміністративного суду здійснюється в установленому законом порядку та в межах фінансування, передбаченого законом.

Також відповідач вважає необґрунтованими доводи позивача про незаконність пункту 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 №174, оскільки цей пункт відповідає вимогам законів України «Про доступ до судових рішень», «Про судоустрій і статус суддів» та статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла станом на час затвердження указаної Інструкції.

В установленому порядку позивачем здійснено публікацію про відкриття провадження у цій адміністративній справі в газеті «Юридичний вісник» №50 15-21 грудня 2017 року, в якій було оприлюднено оскаржувану Інструкцію.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Львівського апеляційного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №456/1268/16-а (апеляційне провадження №876/693/17) стосовно перегляду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.11.2016 .

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.11.2016 залишено без змін.

Згідно з доводами позивача указану ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017, направлену на її адресу простою поштовою кореспонденцією, вона не отримала.

У зв'язку з викладеним позивач звернулась до Львівського апеляційного адміністративного суду із запитом про надання інформації щодо надіслання копії судового рішення у справі №456/1268/16-а.

Листом від 15.09.2017 №01-21/1993/17/ Львівський апеляційний адміністративний суд повідомив ОСОБА_1 про надіслання на її адресу ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 простою поштовою кореспонденцією у зв'язку недостатнім фінансуванням суду у 2017 році на поштові витрати. Водночас позивача повідомлено, що відповідно до статті 209 Кодексу адміністративного судочинства України після завершення апеляційного провадження справу №456/1268/16-а 10.03.2017 надіслано до суду першої інстанції - Стрийського міськрайонного суду Львівської області, а також про те, що згідно з пунктом 5 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України та пунктом 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 №174, після повернення справи із суду апеляційної чи касаційної інстанції копії судових рішень цих судів видаються судом першої інстанції.

Уважаючи незаконним пункт 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 №174, а також у зв'язку з недостатнім фінансування Державною судовою адміністрацією України Львівського апеляційного адміністративного суду позивач звернулася до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Положеннями статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус судів» встановлено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів, крім Верховного Суду України, здійснює Державна судова адміністрація України.

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих та вищих спеціалізованих судів.

Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.

Згідно зі статтею 149 Закону «Про судоустрій і статус судів» суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Визначення поняття «кошторис бюджетної установи (далі - кошторис)» міститься у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228 "Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ" (далі - Постанова), відповідно до якого це основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до статті 119 Бюджетного кодексу України нецільове використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про державний бюджет, має наслідком, крім зменшення асигнувань на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, також і притягнення відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної та кримінальної відповідальності у порядку, визначеному законами України.

Відтак, Держана судова адміністрація України є головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення Львівського апеляційного адміністративного суду, яке в установленому порядку у 2017 році повинно було здійснюватися на підставі затвердженого Державною судовою адміністрацією України кошторису на цей рік. в межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на 2017 рік.

Проте жодних доказів стосовно того, яким чином у 2017 році (у повному обсязі чи недостатньо) здійснювалось фінансування Львівського апеляційного адміністративного суду Державна судова адміністрація України до суду не надала, що позбавило суд можливості оцінити такі дії Державної судової адміністрації України.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зобов'язання Державної судової адміністрації України забезпечити достатнє фінансування Львівського апеляційного адміністративного суду на поштові витрати з огляду на те, що згідно з листом названого суду від 15.09.2017 №01-21/1993/17/ його незадовільне фінансування мало місце у 2017 році, тоді як станом на час вирішення цієї справи у 2018 році фінансування названого суду відповідачем повинне здійснюватися на підставі кошторису на 2018 рік в межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на 2018 рік. Перевірка умов фінансування Державною судовою адміністрацією України Львівського апеляційного адміністративного суду у 2018 році виходить за межі позовних вимог.

Також є необґрунтованою та не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання незаконним пункту 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 №174, яким встановлено, що після повернення справ із суду апеляційної інстанції чи касаційної інстанції копії судових рішень цих судів видаються судом першої інстанції.

Необхідно зазначити, що порядок отримання сторонами процесу копій судових рішень регламентується процесуальним законодавством, законами України «Про доступ до судових рішень», «Про судоустрій і статус суддів».

Закон України «Про доступ до судових рішень» гарантує кожному право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2 названого Закону це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частини.

Відповідно до статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час прийняття відповідачем оскаржуваного акта, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються, проголошуються, видаються або надсилаються особам, які беруть участь у справі, в порядку, встановленому статтями 160 і 167 цього Кодексу (частина четверта статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України).

За змістом частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України на вимогу особи, яка бере участь у справі, а так само особи, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов'язки, суд у цей самий день видає копію постанови (або її вступної та резолютивної частин) чи ухвали суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частин постанови суд повідомляє час, коли особи, які беруть участь у справі, можуть одержати копію постанови в повному обсязі. Суд складає повний текст постанови у строк, передбачений частиною третьою статті 160 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох днів з дня його ухвалення чи складення у повному обсязі або у разі їх звернення вручаються під розписку безпосередньо в суді. Якщо копія рішення надіслана представникові, то вважається, що вона надіслана й особі, яку він представляє.

Судове рішення вважається врученим, у тому числі у разі повернення поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, та у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, повідомленою цими особами суду, або за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, чи для фізичних осіб, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, яка зареєстрована у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини п'ятої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Особа, яка бере участь у справі, а також особа, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов'язки, може отримати в суді, де знаходиться адміністративна справа, копію рішення, що є в матеріалах цієї справи, ухваленого адміністративним судом будь-якої інстанції.

Аналіз наведених вище правових норм Кодексу адміністративного судочинства дає підстави суду стверджувати, що оскаржуваний пункт 6.8.14 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України встановлює загальні правила ведення судового діловодства та жодним чином не суперечить вищевказаним положенням Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи позивача стосовно невідповідності оскаржуваного пункту Інструкції частині першій статті 3 та частині другій статті 4 Закону України «Про судовий збір» суд не бере до уваги з огляду на відсутність врегулювання цим пунктом питань, пов'язаних зі сплатою судового збору.

За висновком суду фактично позивач не погоджується з діями Львівського апеляційного адміністративного суду щодо надіслання їй копії судового рішення з порушенням вимог статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України в чинній на той час редакції, що не є предметом судового спору у даній справі.

Разом з тим суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зобов'язання Державної судової адміністрації України через апарат Львівського апеляційного адміністративного суду надіслати їй рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії ухвали від 28.02.2017 у справі №456/1268/16-а (апеляційне провадження №876/693/17), що обґрунтовується відсутністю таких повноважень у Державної судової адміністрації України, визначених законами України та Положенням про Державну судову адміністрації України, затвердженим рішенням Ради суддів України від 22.10.2010 №12

Відтак, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 292-297 з урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя О.О. Власенкова