Справа № 234/19970/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року справа № 234/19970/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07 лютого 2018 року в справі № 234/19970/17 (головуючий І інстанції Заборський В.О.) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського патрульної поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції Тімохіна Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 527373, за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складену поліцейським патрульної поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції Тімохіним Олександром Володимировичем та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07 лютого 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає наступне.

Чинним законодавством передбачено, що дорожня розмітка повинна бути видимою учасниками дорожнього руху, у той час як через погані погодні умови, відсутність відповідного дорожнього знаку та особливості освітлення розмітку 1.30 видно не було. Співробітником поліції ця розмітка була зафіксована з відстані приблизно у 2 метри, що суперечить вимогам національного стандарту України безпеки дорожнього руху. Відео-фіксація патрульним здійснювалась з нагрудної камери у режимі нічного бачення, що не відповідає реальному сприйняттю. За таких обставин апелянт наголошує, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 25 грудня 2017 року поліцейським патрульної поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції Тімохіним Олександром Володимировичем (далі - патрульний) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 527373. Вказаною постановою ОСОБА_1 (далі - позивач), який керував автомобілем BYD-FLYER, державний номер НОМЕР_1, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн за вчинення порушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності став той факт, що ним була здійснена стоянка на місці, позначеному розміткою 1.30, де дозволено стоянку лише транспортним засобам, якими керують водії з інвалідністю чи в яких перевозять осіб з інвалідністю, тобто порушив п.п. 8.5.1. Правил дорожнього руху. Стоянку було здійснено приблизно о 20:50 годині.

Не визнаючи себе винним у вчиненні вказаного правопорушення, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

За приписами ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року (далі - Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху. Відповідно до п. 8.5.1. цих Правил горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Розділом 33 Правил регламентовано, що горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід». Тобто встановлює певні обмеження щодо стоянки транспортних засобів.

За приписами ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю», - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121 1, 121 2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (п. 6 Інструкції). Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (п. 8 Інструкції).

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З наданого Управлінням патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції відеозапису вбачається, що автомобіль BYD-FLYER стоїть на місці, позначеному розміткою 1.30, при цьому ОСОБА_1 не заперечує, що він здійснив зупинку із порушенням Правил дорожнього руху. Проте позивач зазначає, що через погодні умови, дорога вкрита брудом, та темну пору доби під час паркування розмітка не була помітна.

Колегія суддів спростовує це посилання, оскільки відповідно до відеозапису символічне позначення людини в інвалідному візку на місці стоянки транспортного засобу, яким керував позивач, чітко відрізнялось від дорожнього полотна та було помітно.

Наявні в матеріалах справи фотографії не можуть бути визнані належним та допустимим доказом, оскільки в суду відсутня можливість встановити відповідність цих зображень часу вчинення адміністративного правопорушення. Отже вони не підтверджують, що близько 20:50 години 25.12.2017 розмітка 1.30 у місці вчинення ОСОБА_3 порушення Правил дорожнього руху не була видима.

Також суд не приймає доводи апелянта, які ґрунтуються на нормах пунктів 5.3.2 та 6.8 Національного стандарту України «Безпека дорожнього рух «Розмітка дорожня», оскільки ці пункти регламентують відстані, з якої повинна бути видима розмітка відносно швидкості руху. Відстань видимості розмітки під час паркування нормативно не встановлена.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з викладеними в оскаржуваному рішенні висновками, що матеріалами справи об'єктивно підтверджено вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статями 272, 286, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07 лютого 2018 року в справі № 234/19970/17 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського патрульної поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції Тімохіна Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07 лютого 2018 року в справі № 234/19970/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання колегією суддів і не може бути оскаржена.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

Т. Г. Гаврищук

І. В. Сіваченко