Справа № 263/13991/17
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/263/70/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу адміністративної юрисдикції за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції про визнання дій інспекторів поліції протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача, просила суд: визнати незаконними дії інспектора поліції ОСОБА_2, ОСОБА_3 та скасувати постанову №877074 серії АР про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП, а провадження по справі закрити. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. 18.10.2017 року інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесла постанову №877074 серії АР про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, при цьому не захотіла ознайомитись з її документами, вписала дані з бази АРМОР, хоча прізвище її вже давно ОСОБА_1 та наклала стягнення у вигляді штрафу 425 грн. та 850 грн. Зі змісту постанови, керуючи транспортним засобом, вона ніби порушила п.8.10, п.9.9.б, п.2.4а Правил дорожнього руху України. Спочатку основною причиною зупинки транспортного засобу, нібито є не вмикання показника повороту, сокриття державного номеру, хоча при спільному перегляді відеозапису все було спростовано, а отже відсутні були підстави для передачі документів.Потім її звинуватили у тому, що вона заїхала за стоп-лінію, але про це спочатку не говорили. Постанову проти неї було грубо сфальсифіковано. При винесені постанови посадова особа поліцейський ОСОБА_2 порушила вимоги ст.ст.245,268,276,278-279,280,283 КУпАП, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, позбавивши її можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, порушивши саму процедуру розгляду справи, долучений до постанови протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім та належним доказом. Оскільки будь-яких правопорушень вона не вчиняла, просила позов задовольнити.

Позивач згідно поданої заяви просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити за обставинами наведеними в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представник та представник Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Від представника відповідачів надійшла заява, просила суд відмовити позивачу в задоволені позову за обставинами зазначеними в запереченнях та з урахуванням фіксації адміністративного правопорушення в режимі відеозапису.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147 -VIII, викладено у новій редакції Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Цей закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме, - з 15.12.2017 року.

Згідно вимогам п.10 ч.1 розділу VII перехідних положень КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи позицію сторін, дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення матеріали, переглянувши відеозапис, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що 18.10.2017 року інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесла постанову серії АР№877074 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_4, в якій зазначила, що ОСОБА_4 18.10.2017 року о 21 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м.Маріуполі, Центральному районі, на пр.Миру та пр.Металургів, а саме на перехресті, не здійснила зупинку перед дорожньою розміткою 1.12 «Стоп-лінія», на забороняючий сигнал світлофора, чим порушила п.8.10 Правил дорожнього руху України, а також водій не подала сигнал показником повороту завчасно до початку маневру, чим порушила п.9.4 Правил дорожнього руху України, при зупинці на вимогу поліцейського водій не ввімкнула аварійну світлову сигналізацію на транспортному засобі, чим порушила п.9.9.б Правил дорожнього руху України, при перевірці документів водій не предявив для перевірки відповідних документів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, страховий поліс, чим порушила п.2.4а Правил дорожнього руху України та скоїла адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.126 КУпАП; ч.2 ст.122 КУпАП; ст.125 КУпАП, за наслідками яких до ОСОБА_4 застосоване адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн.

Слід зазначити, що в графі 8 постанови «До постанови додаються» зазначені грошові кошти 850 грн., які позивач ОСОБА_1 розуміє, як ще один штраф за адміністративне правопорушення, але що мав на увазі інспектор поліції вказавши 850 грн., не зрозуміло.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Виходячи із змісту постанови серії АР №877074, що оскаржується позивачем, вбачається порушення нею Правил дорожнього руху України у наступному.

За положеннями Правил дорожнього руху України, п.34.1 Дорожня розмітка, горизонтальна розмітка п. 1.12 (стоп-лінія) позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака.

Згідно п.8.10 Правил дорожнього руху України, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 , якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

За п.9.4 Правил дорожнього руху України, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50100 м у населених пунктах і за 150200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

За вимогами п.9.9 б) Правил дорожнього руху України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Згідно вимог п.2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За положеннями 2.4. Правил дорожнього руху України,на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За порушення наведених вимог Правил дорожнього руху України, інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 визначила правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 щодо адміністративних правопорушень за ч.1 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП, ст.125 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За ст.125 КУпАП, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, -

тягнуть за собою попередження.

За вимогами ч.1 ст.126 КУпАП , керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів

громадян.

Суд, аналізуючи зміст постанови серії АР №877074, яку оскаржує позивач, наведене порушення Правил дорожнього руху України допущене ОСОБА_4 та визначена інспектором поліції правова кваліфікація дій правопорушення, вважає за необхідне зазначити, що постанова не містить конкретного визначення порушення Правил дорожнього руху України та відповідної кваліфікації за статтею КУпАП.

Крім того, в постанові всі адміністративні правопорушення були вчинені ОСОБА_4 в м.Маріуполі, Центральному районі, на пр.Миру та пр.Металургів, а саме на перехресті, але з цим погодитись не можна оскільки порушення п.9.9 б) та п.2.4 Правил дорожнього руху України мало місце на вул. Університетській в м.Маріуполі.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і пята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та пята статті 133, частини третя, шоста, восьма, девята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимогстатті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту,передбачених ч.1 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП, ст.125 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853,затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, передбаченихч.1 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП, ст.125 КУпАП, протокол не складається .

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Тобто, наведеною нормою чітко визначено винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Отже, посилання позивача на те, що працівником поліції протиправно не складався протокол про адміністративне правопорушення, що не дає підстав для складення постанови, - не відповідають нормам чинного законодавства, тому є необґрунтованими.

Також необхідно зазначити, що висновки Конституційного Суду України у рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, стосуються виключно випадків застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимогист. 258 КУпАП. Крім того, норми КУпАП, зокрема, ст. 258 зазнали змін після вказаного рішення Конституційного Суду України, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції законодавцем було розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення. Такі зміни не були визнані неконституційними у встановленому порядку.

З огляду на викладене, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР України (ч.1 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП, ст.125 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.

В даному випадку, відповідачем не було належним чином складено постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, оскільки в постанові не вказане місце порушень п.9.9 б) та п.2.4 Правил дорожнього руху України, отже і місце вчинення адміністративних правопорушень, в ній чітко не визначене адміністративне стягнення, не вірно вказане прізвище особи, що була притягнута до адміністративної відповідальності, замість АліпиАліни Олегівнизазначена ОСОБА_4.

Згідно до статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, зазначені обставини не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови та не можуть бути усунуті під час розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, постанову скасувати і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу.

Згідно ст. 132 КАС судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 5-11, 77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції про визнання дій інспекторів поліції протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №877074671 від 18 жовтня 2017 року винесену інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. та 850 грн. за вчинення адміністративних правопорушень передбаченихч.1 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.122 КУпАП, ст.125 КУпАП і надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя : П.І. Папаценко