Справа № 804/5374/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2018 року Справа № 804/5374/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1В,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника позивача ОСОБА_4,
представника позивача ОСОБА_5,
представника відповідача ОСОБА_6,
представника відповідача ОСОБА_7,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсплав» до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними податкових повідомлень - рішень,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року (суддя Гончарова І.А.) відкрито провадження в адміністративній справі №804/5374/17 та призначено її до розгляду на 20.09.2017 о 15:20. Останнє судове засідання було призначено на 27.11.2017 о 13:00.
Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату ОСОБА_8 від 29.11.2017 №2895-д призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами розподілу справи автоматизованою системою документообігу, вказана справа передана на розгляд судді Царікової О.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року прийнято до провадження справу № 804/5374/17 та призначено її до розгляду на 11.12.2017 на 15:30.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 зупинено провадження у справі № 804/5374/17 до 01 лютого 2018 року до 14:00.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2018 провадження у справі №804/5374/17 поновлено, судове засідання призначено на 01 лютого 2018 року о 14:00.
В судовому засіданні 01.02.2018 оголошено перерву до 12.02.2018.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти адміністративного позову, просили відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсплав» (далі ТОВ «Укрсплав») (ідентифікаційний код 31646224), зареєстровано як юридичну особу Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 20.12.2001.
На податковий облік органами державної фіскальної служби взято 14.01.2002 за №8226, перебуває на обліку в Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків ДФС), в тому числі і як платник податку на додану вартість на підставі свідоцтва від 12.02.2002 №100265620.
Судом встановлено, що посадовими особами Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Укрсплав» з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з наступними платниками: ТОВ «Вторцветметресурс» за грудень 2014 року, січень липень 2015 року, ТОВ «Перлина Дніпра 2012» за липень 2015 року, результати якої оформлені актом від 27.07.2017 №82/28-10-46-06-31646224.
Згідно з висновками означеного акта перевіркою встановлено порушення ТОВ «Укрсплав»:
1) п.п. 135.5.4. п.135.5 ст.135. п. 137.10 ст.137, п.138.1. п.138.2 ст.138, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.150.1. ст.150 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством ТОВ «Укрсплав» занижено об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності, який відображено по рядку 07 Декларації з податку на прибуток за 2014 рік на загальну суму 223223 грн; занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 40 180,0 грн.; завищено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік на загальну суму 2 695 688 грн.
На підставі означеного акта податковим органом винесені податкові повідомлення - рішення від 16.08.2017:
- № НОМЕР_1 (форма «Р»), яким визначено ТОВ «Укрсплав» суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 586967,50 (п'ятсот вісімдесят шість тисяч девятсот шістдесят сім) грн. 50 коп., із них основний платіж - 469 574 грн. та штрафна санкція 117 393,50 грн.
Як встановлено з акта перевірки від 27.07.2017 №82/28-10-46-06-31646224 порушення вищевказаних норм Податкового кодексу України полягало у неправомірному включенні до складу податкового кредиту у періоді, що перевірявся, податку на додану вартість, сплаченого за операціями з придбання товару у ТОВ «Вторцветметресурс» у грудні 2014 року, січені липні 2015 року, ТОВ «Перлина Дніпра 2012» у липні 2015 року.
В обґрунтування своєї позиції щодо відсутності права на формування позивачем податкового кредиту та віднесення до витрат господарської діяльності сум за вказаними операціями податковий орган вказує на те, що вони не мали реального характеру, у звязку з відсутністю постачання по ланцюгу: контрагенти постачальники - ТОВ «Вторцветметресурс», ТОВ «Перлина Дніпра 2012».
До перевірки надано виписки із сертифікатів (паспортів) якості: від 10.07.2015р. №1007-01, від 16.07.2015р. №1607-01, від 24.07.2015р. №2407-01 та від 30.07.2015р. №3006-01 на соду кальциновану марки А сорт перший; від 24.07.2015р. №2407-02 на коксовую мелочь КМ-2; на натрий азотнокислый "ТЕХ" ГОСТ 828-77 марка Б (партия № иАА0001617, дата выпуска 06.2015г., страна происхождения - Украина). Як зазначено на даних виписках, вони відповідають оригінальному сертифікату (паспорту) якості продавця, проте самі сертифікати якості/до перевірки ТОВ "Укрсплав" не надано. На виписках із сертифікатів (паспортів) якості вказано лише фізичні характеристики продукції, без зазначення конкретного виробника/імпортера продукції.
Також встановлено розбіжність в товарно - транспортній накладній від 24.07.2015 №31, якою оформлено транспортування товару від ТОВ «Перлина Дніпра 2012» та наданим до неї матеріальним пропуском від 24.07.2015 №001197.
У наданих до перевірки товарно - транспортних накладних, якими оформлено транспортування товару від ТОВ «Вторцветметресурс» та матеріальних перепустках на ввезення товару простежується невідповідність даних, а саме: у ТТН №Р43 від 29.12.2014, Р11 від 29.01.2015 у графі «автомобільний перевізник» зазначено ТОВ «Вторцветметресурс», у графі «водій» - ОСОБА_9, «автомобіль» - Фольксваген АХ 0989ВТ, у перепустках №000565 від 29.12.2014 №000624 від 30.01.2015 у графі «через кого» також зазначено ТОВ «Вторцветметресурс», але ПІБ водія зазначено ОСОБА_10, а автотранспорт Газель АХ 1150ВС.
Дослідивши надані сторонами докази та фактичні обставини даної справи, суд не погоджується із позицією податкового органу, яка відображена в акті перевірки від 27.07.2017 №82/28-10-46-06-31646224, з огляду на таке.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів, тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку, тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, у якому зазначено з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Також, у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобовязань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи податкового органу про неможливість реального постачання товарів підприємствами ТОВ «Вторцветметресурс», ТОВ «Перлина Дніпра 2012» позивачу, у звязку з тим, що їх контрагентами постачальниками по ланцюгу постачання не декларувалося придбання товарів, які в подальшому реалізовані позивачеві, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачання платником податків, та його безпосередніми контрагентами.
У Листі ВАС України від 06.05.2011 № 742/11/13-11 зазначено, що згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «Укрсплав» та ТОВ «Вторцветметресурс», ТОВ «Перлина Дніпра 2012» і реальність зміни майнового стану першого.
Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні2 визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків.
За умовами п. 5.1. договору від 19.03.2015 №430-2015 постачання здійснюється постачальником за власний рахунок на склад покупця за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Курсантська 36.
Приймання передача товару здійснено за видатковою накладною від 24.07.2015 №31.
Оплата ТОВ «Укрсплав» на користь ТОВ «Перлина Дніпра 2012» проведена на підставі платіжного доручення від 30.07.2015 №812.
Постачальником ТОВ «Перлина Дніпра 2012» складена та видана позивачу податкова накладна від 24.07.2015 №6.
На підтвердження транспортування товару від ТОВ «Перлина Дніпра 2012» до ТОВ «Укрсплав» надано товарно - транспортну накладну від 24.07.2015 №31.
На підтвердження оприбуткування товару на підприємстві ТОВ «Укрсплав» надані картки рахунків №631 та №201 (а.с. 81-99, т.1), вагову квитанцію від 24.07.2015, матеріальну перепустку від 24.07.2015 МП №001197.
Суд ухвалою від 11.12.2017 витребовував у ТОВ «Перлина Дніпра 2012» документи щодо походження товару, який в подальшому був реалізований Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрсплав» та інформацію стосовно того, хто є виробником зазначеного товару, який був поставлений ТОВ «Укрсплав» на підставі договору від 19.03.2015 №430-2015.
На вказану ухвалу суду ТОВ «Перлина Дніпра 2012» надало запитувані документи, зокрема, договори на придбання коксового дріб'язку (фр.0-10мм) та первинні документи на постачання (отримання) вказаного товару, які містяться в матеріалах справи (а.с.125 255 т. 2, а.с. 1 187 т.3).
У періоді, що перевірявся, позивач також мав взаємовідносини з ТОВ «Вторцветметресурс» на підставі договорів від 18.12.2014 №392/2014Л, від 01.04.2015 №0104/2015 та від 23.04.2015 №466-2015, на підставі який останній здійснив постачання ТОВ «Укрсплав» олова О1 пч.
За умовами вказаних договорів постачання здійснюється постачальником на склад покупця за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Курсантська 36.
Транспортування товару від ТОВ «Вторцветметресурс» до ТОВ «Укрсплав» здійснено за товарно-транспортними накладними: від 29.12.2014 №Р43, від 29.01.2015 №Р11, від 03.02.2015 №Р14, від 13.02.2015 №Р18, від 03.02.2015 №Р25.
На підтвердження здійснення вказаних операцій та фактичного отримання товару позивачем також надані: оборотно-сальдові відомості по рахункам 201 та 631 за грудень 2014 року, січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015 року; вагові квитанції, матеріальні перепустки.
На підставі договору від 01.04.2015 №0104/2015 ТОВ «Вторцветметресурс» складені та видані ТОВ «Укрсплав» податкові накладні від 21.04.2015 №15, від 23.04.2015 №10, від 23.04.2015 №9.
Передача товару від постачальника до ТОВ «Укрсплав» оформлена видатковими накладними від 02.04.2015 №36, від 23.04.2015 №49.
Позивачем вказаний товар оплачений на підставі платіжного доручення від 21.04.2015 №1780.
Транспортування товару від ТОВ «Вторцветметресурс» до ТОВ «Укрсплав» здійснено за товарно-транспортними накладними від 02.04.2015 №Р36, від 23.04.2015 №Р49.
На підтвердження здійснення вказаних операцій позивачем також надано: оборотно-сальдові відомості по рахункам 201 та 631 за квітень 2015; картки рахунку 201 та 631 за квітень 2015; вагові квитанції, матеріальні перепуски.
На підтвердження виконання договору від 23.04.2015 №466-2015 ТОВ «Вторцветметресурс» видані позивачу податкові накладні: від 30.06.2015 №31, від 20.07.2015 №20.
Постачання товарів здійснено за видатковими накладними від 30.06.2015 №100, від 20.07.2015 №124.
На підтвердження здійснення вказаних операцій позивачем також надані: картки рахунків 631 та 201 за червень та липень 2015, оборотно-сальдову відомость по рахункам 201 та 631 за червень та липень 2015 року; вагові квитанції, матеріальні перепустки.
Стосовно доводів податкового органу про відсутність виробничих та трудових можливостей у ТОВ «Вторцветметресурс», ТОВ «Перлина Дніпра 2012» для здійснення постачання товарів в адресу позивача, що встановлено відповідачем під час перевірки за аналізом податкової інформації, суд зазначає, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватися лише фактом порушення вимог законодавства при веденні підприємствами-постачальниками товарів (послуг) фінансово-господарської діяльності чи фактом порушення вимог податкового законодавства, зафіксованим податковим органом в акті перевірки. Відсутність у підприємства-контрагента основних засобів, складських та інших умов, на що також посилається відповідач, само собою не може свідчити про нереальне вчинення господарської операції з постачання товару, робіт/послуг.
Стан виконання податкових обов'язків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства пов'язують формування податкового кредиту з фактом придбання товарів чи послуг з метою використання в господарській діяльності.
Платник податків (покупець товарів, послуг) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені порушення продавцем.
Допущені продавцем певні порушення законодавства тягнуть негативні наслідки для цього продавця та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість, адже законами іншого не передбачено.
Доводи податкового органу про недоліки в товарно - транспортних накладних, якими оформлено транспортування товару від ТОВ «Вторцветметресурс», ТОВ «Перлина Дніпра 2012» до ТОВ «Укрсплав» судом відхиляються з урахуванням того, що за умовами вказаних вище договорів транспортування товару здійснювалося постачальниками на склад покупця - ТОВ «Укрсплав». За таких обставин, посилання контролюючого органу на дефектність в оформленні товарно-транспортних накладних не може впливати на оцінку правовідносини між ТОВ «Вторцветметресурс», ТОВ «Перлина Дніпра 2012» та ТОВ «Укрсплав» та свідчити про нереальність господарських операцій між ними, оскільки згідно з умовами розглядуваних договорів позивач не був учасником транспортного процесу, а умови укладення та виконання зазначених вище договорів не передбачали ані здійснення позивачем контролю за перевезенням товару, ані проведення ним розрахунків за перевезення вантажу.
Окрім того, товарно - транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право платника податків на формування податкового кредиту та оскілки вона складається третьою особою підприємством - перевізником, з яким замовник укладає договір перевезення, то такий документ не може впливати на оцінку правовідносин між постачальником та покупцем товару, а тому його відсутність або складання з помилками чи неточностями не є достатнім для висновку про відсутність фактичного постачання товару в адресу покупця за договором постачання товарі.
Суд також критично оцінює доводи податкового органу про нереальність господарської операції, з огляду на відсутність оригіналів сертифікатів на підтвердження якості поставленого ТОВ «Вторцветметресурс», ТОВ «Перлина Дніпра 2012» товару, оскільки наказом від 01.02.2005 №28 Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, затверджений Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, проте в даному переліку товари придбані позивачем у вказаних підприємств не значаться.
Щодо відсутності у виписках із сертифікатів (паспортів) якості інформації про виробника поставленого ТОВ «Вторцветметресурс», ТОВ «Перлина Дніпра 2012» товару, то суд зазначає, що такі доводи контролюючого органу не є достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій, оскільки сертифікати якості у контексті ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є первинними документами, якими підтверджується фактичне вчинення господарської операції.
Судом встановлено, що ТОВ «Вторцветметресурс», ТОВ «Перлина Дніпра 2012», згідно з відомостями Інформаційного ресурсу (www.usr.minjust.gov.ua) на момент господарських взаємовідносин з позивачем були зареєстровані як юридичні особи та відповідно до інформації, наявної на офіційному сайті Державної фіскальної служби України (www.sfs.gov.ua) на момент вчинення господарських правовідносин з позивачем зареєстровані як платники ПДВ, а отже мали спеціальну правосубєктність для вчинення задекларованих із ТОВ «Укрсплав» операцій.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
З урахуванням вищевикладеного та досліджених під час розгляду справи первинних документів судом встановлений рух активів від ТОВ «Вторцветметресурс», ТОВ «Перлина Дніпра 2012» до ТОВ «Укрсплав».
Таким чином, віднесення позивачем до складу податкового кредиту у періоді, що перевірявся, суми у розмірі 469574 грн. на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Вторцветметресурс» та ТОВ «Перлина Дніпра 2012», відповідає вимогам норм чинного податкового законодавства, а використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності підтверджується договором від 01.02.2013 №01022013/2, укладеним позивачем із ТОВ «Дніпропетровській дослідний завод «Енергоавтоматика» та договором від 01.02.2012 №106812/2, укладеним із ПАТ «Іста-Центр», актами надання послуг з переробки та видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи.
З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог у цій частині та доведеність позивачем невідповідності винесеного оскарженого податкового повідомлення-рішення від 16.08.2017 № НОМЕР_1 (форма «Р»), за яким ТОВ «Укрсплав» визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 586967,50 грн., з яких основний платіж 469574 грн. та штрафна санкція 117393,50 грн. вимогам чинного законодавства.
Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14 ПК України встановлено, що витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (пункт 135.1. ст.135 ПК України).
Пунктом 135.2. ст. 135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно п. 136.1.1 та 136.1.2 п. 136.1 ст. 136 ПК України, для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: сума попередньої оплати та авансів, отримана в рахунок оплати товарів, виконаних робіт, наданих послуг; суми податку на додану вартість, отримані/нараховані платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство - продавець не є платником податку на додану вартість.
Склад витрат та порядок їх визначення передбачені статтею 138 Податкового кодексу України. Вказаною статтею встановлено наступне.
Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1, п. 138.1 ст. 138 ПК України).
Як визначено в п. 138.2. ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг (пункт 138.4).
В п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України зазначено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Враховуючи те, що факт здійснення вищеописаних господарських операцій позивача із ТОВ «Вторцветметресурс», ТОВ «Перлина Дніпра 2012» підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, в тому числі, податковими, видатковими платіжними дорученнями та з урахуванням встановленого під час розгляду справи руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивача із вказаними підприємствами, суд дійшов висновку, що такі витрати позивачем здійснені правомірно, отже і суми за операціями із вищеперерахованими контрагентами у перевіряємому періоді до валових витрат позивачем віднесені правомірно.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом.
У відповідності до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 22 лютого 2018 року.

Суддя ОСОБА_1