Справа № 826/3509/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 березня 2018 року м. Київ № 826/3509/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Каракашьян С.К., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
доМіністерства юстиції України
проскасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про скасування рішення рішення від 11.01.2016 №24/28154 про державну реєстрацію постанови НКРЕКП від 26.11.2015 №2868 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) суб'єктам господарювання, які є виконавцями цих послуг".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.03.2018 залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160,161 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлений п'ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення вказаних недоліків.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшло клопотання від 14.03.2018 (вх.№29388/17) на виконання ухвали від 06.03.2018 про залишення позовної заяви без руху.

Розглядаючи вказане клопотання позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.03.2018 №826/3509/18, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та акцентовано увагу позивача на строк звернення до адміністративного суду, та відсутність в матеріалах позовної заяви клопотання позивача про поновлення такого строку з доказами поважності причин його пропуску.

Так, згідно частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. ( абзац 1 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом з тим, позивач в клопотанні від 14.03.2018 (вх.№29388/18) зазначає, що позов поданий в межах встановленого строку, посилаючись на дату набрання законної сили (15.12.2017) Законом України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до змісту заявленого позивачем клопотання, з огляду на те, що на момент розгляду матеріалів позовної заяви суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства в новій редакції, з дня набрання законної сили якої (15.12.2017) не сплинув шестимісячний строк, відтак, на думку позивача, позовна заява подана в межах строку звернення до суду.

Суд не погоджується з даним твердженням позивача, оскільки, вказаний строк, згідно приписів абзацу 1 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поряд з цим, слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Крім того, суд вважає за необхідне також зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Суд вважає, що строки звернення до суду не є відповідальністю, у зв'язку з чим не приймає посилання позивача на приписи частини 1 статті 58 Конституції України.

Так, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач оскаржує рішення від 11.01.2016 №24/28154 про державну реєстрацію постанови НКРЕКП від 26.11.2015 №2868 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) суб'єктам господарювання, які є виконавцями цих послуг".

Отже, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач дізнався/ повинен був дізнатися про спірне рішення 11.01.2016, проте, з відповідною позовною заявою звернувся 28.02.2018, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду м. Києва, а відтак, після спливу встановленого законодавством строку на звернення до адміністративного суду.

Згідно з частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла на момент реєстрації акту, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення встановлені частиною 2 статті 122 КАС в редакції, яка діє на момент вирішення питання відкриття провадження у справі. Проте, частиною 3 статті 264 КАС України передбачено, що нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Відповідно до пункту 10 частини 1 Розділу VIІ діючого КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, діючою редакцією Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами якої суд розглядає питання відкриття провадження у справ, передбачено можливість оскарження нормативно - правового акту протягом всього строку його дії.

Проте, позивачем оскаржується не нормативний акт, а його реєстрація, що унеможливлює застосування вищезазначених положень щодо строку звернення.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на вищевикладене, враховуючи невиконання позивачем вимог ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.03.2018 №826/3509/18 про залишення позовної заяви без руху, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, п. 9 ч. 3 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву ОСОБА_1.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати позивачу.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Довести до відома позивача, що у відповідності до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення у порядок, визначений статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.К. Каракашьян