Справа № 823/1207/17
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1207/17 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

за участю секретаря с/з: Бордунової К.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року, яка прийнята у місті Черкаси о 16 год. 07 хв., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Міністерство оборони України про визнання протиправним висновку, визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Міністерство оборони України про визнання протиправним висновку, визнання протиправним та скасування наказу.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог даного позову.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 наказом №2 командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 09.05.2014 був призначений на посаду начальника тилу.

Наказом № 50 від 04.09.2014 командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ОСОБА_2 було звільнено з посади начальника тилу та призначено на посаду корегувальника стрілецького взводу стрілецької роти військової частини польова пошта НОМЕР_3 із місцем дислокації у м. Волноваха, Донецької області, з правом користування табельною зброєю ПМ серії НОМЕР_4 та АКС-74 № НОМЕР_5 .

Згідно повідомлення про смерть від 02.10.2014, старший лейтенант корегувач стрілецького взводу стрілецької роти військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний 09.05.2014 року Смілянсько - Кам`янським РВК Черкаської області 02.10.2014 покінчив життя самогубством (а.с.8).

07.10.2014 помічником командира батальйону з правової роботи - молодшим лейтенантом ОСОБА_3 було проведено службове розслідування стосовно факту смерті старшого лейтенанта ОСОБА_2 , в ході якого встановлено, що 01.10.2014 оперативному черговому частини надійшло повідомлення від керівництва батальйону «Харків - 1» про те, що їхнім патрулем близько 21:00 у центральній частині міста Волноваха, приблизно 1,5 км. від місця дислокації батальйону, був знайдений старший лейтенант ОСОБА_2 з вогнепальним пораненням голови в районі скроні, внаслідок чого каретою швидкою допомоги останній був доставлений до ЦРЛ м. Волноваха, де йому надали медичну допомогу.

До місця пригоди прибула чергова оперативна слідча група, яка провела слідчі дії по з`ясуванню реальних обставин подій. За попередніми даними було встановлено, що у ОСОБА_2 в магазині ПМ серії НОМЕР_4 був відсутній один патрон, в стволі відчувався характерний запах порохових газів, що в свою чергу вказувало на те, що ОСОБА_2 покінчив життя самогубством.

За фактом вчинення самогубства правоохоронними органами була порушена кримінальна справа.

За результатами службового розслідування було складено акт службового розслідування від 07.10.2014 (а.с. 7).

11.10.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серія НОМЕР_6 (а.с.10).

На підставі свідоцтва про смерть, командиром військової частини - польова пошта НОМЕР_3 було видано наказ від 13.10.2014 №162 (а.с. 9), згідно якого смерть старшого лейтенанта - корегувача стрілецького взводу стрілецької роти військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ОСОБА_2 не пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.

А згідно наявного у справі витягу із протоколу засідання військово-лікарської комісії Центрального регіону від 05.04.2017 № 110, поранення та причина смерті ОСОБА_2 були визнані пов`язаними з проходженням військової служби (а.с. 14).

Вважаючи наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 від 13.10.2014 №162 протиправним та таким, що прийнятий відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Згідно ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Початок і закінчення проходження військової служби, час та місце виконання обов`язків військової служби визначені статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якою початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відтак, під виконанням обов`язків військової служби необхідно розуміти діяння осіб, які проходять військову службу, безпосередньо спрямовані на оборону України, її незалежності та територіальної цілісності, в час та на місці, що передбачені статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Пунктом 12 вказаного Положення передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище.

Таким чином, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця його військова служба закінчується, що оформлюється письмовим наказом, зокрема, командира військової частини по особовому складу.

З наявних у справі доказів вбачається, що 07.10.2014 помічником командира батальйону з правової роботи молодшим лейтенантом ОСОБА_3 було проведено службове розслідування стосовно факту смерті старшого лейтенанта ОСОБА_1 , за результатом якого складено акт службового розслідування від 07.10.2014, в якому міститься висновок про те, що ОСОБА_1 покінчив життя самогубством.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент видачі спірного наказу відповідачем безпідставно було взято до уваги висновок акту службового розслідування від 07.10.2014, в якому неповно з`ясовано обставини смерті старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими доводами суду першої інстанції, з огляду на таке.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення, визначає Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82 (далі по тексту - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції, службове розслідування проводиться, зокрема, у разі неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення та в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Пунктом 1.3 Інструкції передбачено, що рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 3 Інструкції, розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Згідно з пунктами 4.1 та 5.1 Інструкції, за результатами службового розслідування складається акт. Посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення.

Відповідно до п 5.5. Інструкції, рішення за результатами службового розслідування може бути оскаржено зацікавленими особами в порядку, встановленому розділом 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

У спірних правовідносинах рішенням за результатами службового розслідування факту смерті старшого лейтенанта ОСОБА_1 є саме оскаржуваний позивачем наказ командира військової частини - польова пошта № 162 від 13.10.2014.

Однак, зазначений наказ, що був виданий на підставі акта службової перевірки від 07.10.2014, містить дані, що суперечать наявним у справі доказам, а саме: витягу із протоколу засідання військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 05.04.2017 № 110, в якому містяться відомості, що поранення та причина смерті ОСОБА_2 пов`язані з проходженням військової служби (а.с. 14).

При цьому, як було вірно зазначено судом першої інстанції, висновок акту службової перевірки від 07.10.2014 не узгоджуються з приписами пункту 2.1. та пункту 3 Інструкції, оскільки не містять відомостей на предмет встановлення обставин можливого існування інших причин смерті старшого лейтенанта ОСОБА_1 , а також умов та причин, що сприяли його смерті.

За таких обставин, колегія суддів вважає протиправними оскаржуваний наказ командира військової частини - польова пошта № 162 від 13.10.2014 та висновок, викладений у акті службового розслідування від 07.10.2014 командиром ВЧ ПП НОМЕР_3 про визнання смерті військовослужбовця ОСОБА_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , не пов`язаною із виконанням обов`язків військової служби, оскільки даний наказ та висновок були складені при неповному з`ясуванні обставин смерті старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді даної справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти вимог даного позову, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог даного позову.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 250, 308, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Залишити апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено - 07.03.2018р.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Петрик І.Й.

Сорочко Є.О.