Справа № П/811/25/18
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 року м.Кропивницький справа № П/811/25/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в загальному позовному провадженні (в порядку письмового провадження) адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі Управління) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 вересня 2017 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 77533,05 грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 19383,26 грн.

У позовній заяві зазначає, що податковий орган припустився помилки, оскільки під поняттям « 12 календарних місяців» треба розуміти календарний рік, який починається з 01 січня, а завершується 31 грудня.

Стверджувала, що, починаючи з 2014 року по 2017 рік, жодного разу упродовж календарного року загальна сума від здійснення операції щодо постачання товарів, які підлягають оподаткуванню, сукупно не перевищувала 1000000 грн.

Стверджує, що за таких обставин у неї не виник обовязок зареєструватися платником податку на додану вартість.

Управління заперечило щодо позову, подавши відзив на нього (Том 2 а.с.98-99).

Стверджує, що у позивача виник обовязок зареєструватися платником податку на додану вартість упродовж з 01 по 10 липня 2016 року, оскільки протягом періоду з липня 2015 року по червень 2016 року загальна сума від здійснення операції з постачання товарів сукупно перевищила 1000000 грн.

Зазначило, що під поняттям « 12 календарних місяців» треба розуміти період, у який входять 12 послідових місяців, а початок його відліку не обовязково може співпадати з датою у 01 січня.

Ухвалою суду від 15 березня 2018 року прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження (Том 2 а.с.114).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини та факти, що стали підставами звернення.

Так, ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність щодо реалізації товарів (у тому числі алкогольних і тютюнових виробів).

Позивач здійснювала підприємницьку діяльність упродовж липня 2014 року по червень 2017 року.

У своїй діяльності ФОП ОСОБА_1 застосовує реєстратор розрахункових операцій.

У серпні 2017 року Управління провело позапланову перевірку діяльності позивача за згаданий період.

Ревізори встановили, що ФОП ОСОБА_1 не зареєструвалась платником податку на додану вартість і сплачувала акцизний податок.

За період з липня 2015 року по червень 2016 року загальна сума від здійснення операції з постачання товарів сукупно перевищила 1000000 грн. (1028531,18 грн.).

Сума обраховувалась згідно даних реєстратора розрахункових операцій.

На думку, ревізорів у позивача виник обовязок відповідно до приписів статті 181 ПК України зареєструватися до 10 липня 2016 року платником податку на додану вартість та нараховувати його.

Ревізори підрахували, що з 11 липня 2016 року по 30 червень 2017 року позивач отримала дохід від реалізації товарів без врахування акцизного податку у сумі 387665,27 грн.

На їх думку, у ФОП ОСОБА_1 на цю суму виник обовязок нарахувати податок на додану вартість та задекларувати податкові зобовязання.

Керівник Управління погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 12 вересня 2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 77533,05 грн. та накладено штрафну санкцію в сумі 19383,26 грн. (а.с.19).

Штрафна санкція застосована відповідно до приписів пункту 123.1 статті 123 ПК України (25 % суми визначеного податкового зобовязання).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин та фактів справи.

Перш за все, приписами пункту 181.1 статті 181 ПК України встановлено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Під поняттям « 12 календарних місяців» треба розуміти період, у який входять 12 послідових місяців, а початок його відліку не обовязково може співпадати з датою у 01 січня.

Це доводиться тим, що під поняттям «календарний рік» розуміється період, який бере початок з першого дня початку року (01 січня).

Отже, досягнувши у червні 2016 року доходу від здійснення операцій з постачання сукупно, починаючи з липня 2015 року, у 1000000 грн., у ФОП ОСОБА_1 виник обовязок зареєструватися як платник податку на додану вартість.

Приписами пункту 183.2 статті 183 ПК України передбачено, що у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Таким чином, згаданий обовязок належало виконати до 10 липня 2016 року.

Приписами пункту 183.10 статті 183 ПК України встановлено, що будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Отже, у ФОП ОСОБА_1 виник обовязок сплатити податок на додану вартість з суми від здійснення операції з постачання товарів за період 11 липня 2016 року по 30 червня 2017 року без врахування акцизного податку.

Податковий орган правильно визначив об'єкт оподаткування (Том 1 а.с.25).

Об'єктом оподаткування є сума 387665,27 грн.

Відповідно до приписів пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом котрого відбувається будь-яка з події, що сталася раніше: 1) дата зарахування коштів від покупця; 2) дата відвантаження товару.

У даному випадку треба орієнтуватися на дату зарахування коштів, що доводиться даними реєстратора розрахункових операцій.

Грошове зобовязання становить 20% від бази оподаткування, а штрафна санкція обчислена у відповідності до приписів пункту 123.1 статті 123 ПК України (25% суми визначеного податкового зобовязання).

Підсумовуючи, суд зробив висновок про правомірність рішення Управління та відмову у задоволенні позову.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_2