Справа № 344/5242/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 березня 2018 року

Київ

справа №344/5242/17

адміністративне провадження №К/9901/32535/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мороз Л.Л., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.06.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 у справі №344/5242/17 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про непроведення перерахунку пенсії,

УСТАНОВИВ:

28.02.2018 ОСОБА_1 направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.06.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 у справі №344/5242/17.

Згідно з підпунктом 14 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Частиною другою статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, визначено, що касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Відповідно до частини п'ятої статті 245 цього ж Кодексу постанова або ухвала суду апеляційної набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувана ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 була постановлена у відкритому судовому засіданні. Повний текст ухвали складено 20.11.2017. Таким чином, останнім днем подачі касаційної скарги є 11.12.2017.

Отже, касаційну скаргу скаржник надіслав до суду касаційної інстанції з пропуском строку встановленого частиною другою статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.08.2017), без клопотання про його поновлення.

Згідно з частиною 3 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 4 статті 330 цього Кодексу до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Скаржником до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору та заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, відповідно до частини другої, пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з частинами 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як встановлено частиною 1 статті 133 цього Кодексу, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону №2147-VIII) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною другою статті 8 Закону України "Про судовий збір" (у вказаній редакції) передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Однак, скаржником не наведено підстав, які б свідчили про тяжкий майновий стан та не надано відповідних доказів в обґрунтування заявленого клопотання.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

За змістом підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент подання адміністративного позову) за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру розмір судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у вище вказаній редакції) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" станом на 01 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1600,00 гривень.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, у даній справі позов містить одну основну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент подачу касаційної скарги) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду сума судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 1280 грн.

Виходячи з наведеного касаційну скаргу слід залишити без руху, а скаржнику надати строк для усунення вказаних недоліків шляхом направлення до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на подачу касаційної скарги із наданням відповідних доказів щодо поважності підстав його попуску та надання документа про сплату судового збору в сумі 1280 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.06.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 у справі №344/5242/17 - відмовити

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.06.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 у справі №344/5242/17 - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог статті 330 КАС України касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута; вимог статті 332 КАС України - судом буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

...........................

Л.Л. Мороз,

Суддя Верховного Суду