Справа № 804/262/18
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року Справа № 804/262/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представників позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Дніпровської міської ради про визнання неправомірним та нечинним рішення Дніпровської міської ради VII скликання від 21.06.2017 року № 62/22 "Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста" у звязку з порушенням вимог Закону України "Про дошкільну освіту"
09.01.2018 року ОСОБА_6 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати неправомірним та нечинним рішення Дніпровської міської ради VІІ скликання від 21.06.2017 року № 62/22 «Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста».
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішення Дніпровської міської ради VІІ скликання від 21.06.2017 року № 62/22 «Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста» було прийняте з порушенням процедури прийняття рішень Дніпровської міської ради встановленої Регламентом Дніпровської міської ради VІІ скликання та законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Ухвалою від 27.02.2018 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.
Крім цього, ухвалою від 27.02.2018 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та повернуто представнику позивача заяву уточнення позовної заяви.
Представники позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримали.
Представник відповідача у судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.06.2017 року Дніпровською міською радою VІІ скликання прийняте рішення № 62/22 «Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах».
Згідно пункту 1 зазначеного рішення визначено перелік навчальних закладів, що підпорядковані департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради в яких запроваджуються зміни в організації харчування дітей.
Пунктом другим рішення надано згоду переможцям конкурсних торгів на надання послуг з харчування дітей у навчальних закладах на безоплатне користування:
- приміщенням харчоблоків, овочесховищ, комор та технологічним обладнанням навчальних закладів за умови здійснення поточного ремонту зазначених приміщень за власний рахунок;
- кухонними інвентарем та посудом за умови повернення його в належному стані після закінчення дії договору.
Крім цього зазначеним рішенням звільнено від сплати за комунальні послуги та енергоносії переможців конкурсних торгів.
Рішення Дніпровської міської ради VІІ скликання від 21.06.2017 року № 62/22 опубліковане на сайті Дніпровської міської ради.

Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до Конституції України систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні"

За змістом частини 2 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено основні принципи місцевого самоврядування, згідно з якою, місцеве самоврядування в Україні здійснюється зокрема на принципах законності, правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами.

Згідно з частино 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У відповідності до вимог підпункту 1 пункту а) статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження - управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Крім цього підпунктом 6 пункту а) статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження організація медичного обслуговування та харчування у закладах освіти, культури, фізкультури і спорту, оздоровчих закладах, які належать територіальним громадам або передані їм.

Частинами 1, 2 статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985, ратифікованої Україною 15.07.1997, встановлено, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом. Однак це положення не перешкоджає наділенню органів місцевого самоврядування повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону.

Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Отже приймаючи спірне рішення про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста Дніпровська міська рада діяла у межах повноважень, наданих чинним законодавством.

В судовому засіданні представник позивача не навів доказів та не обґрунтував , яким чином та в якій частині, прийняте оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування порушує права позивача.

Також суд зазначає, що згідно частини статі 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності (далі - державна регуляторна політика) - напрям державної політики, спрямований на вдосконалення правового регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, недопущення прийняття економічно недоцільних та неефективних регуляторних актів, зменшення втручання держави у діяльність суб'єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, що здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України;

регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом;

регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти.

Отже, законодавчо закріплено, що регуляторним актом може визнаватись як нормативно-правовий акт, так й інший офіційний письмовий документ, який відповідає певним ознакам, серед яких такі, як неодноразове застосування та щодо невизначеного кола осіб, а також правове регулювання господарських відносин.

Разом з цим, спірне рішення Дніпровської міської ради від 21.06.2017 року № 62/22 «Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста» стосується певного кола осіб переможців конкурсних торгів на надання послуг з харчування дітей у навчальних закладах у м. Дніпро, а також не містить правового регулювання господарських відносин у вигляді певних норм чи правил.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21.06.2017 року № 62/22 «Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста» не є регуляторним актом, оскільки не містить одночасно сукупності ознак, встановлених статтю 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», на прийняття цього рішення не розповсюджуються вимоги, передбачені зазначеним законом.

Відповідно до пункту 1.4 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 року № 34/5, нормативно-правовий акт - офіційний документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування.

Отже нормативно правовому акту притаманні такі ознаки: приймається уповноваженими суб'єктами правотворчості (державними правотворчими органами або народом); виражає державну волю домінантної частини населення або всього народу; завжди містить нові норми права чи змінює (скасовує) чинні, чітко формулює зміст юридичних прав і обов'язків; приймається відповідно до певної процедури; має форму письмового акта документа, певні реквізити та структуру (преамбула, глави, розділи, статті, частини, пункти); публікується в офіційних спеціальних виданнях, в яких текст акта має бути автентичним офіційному зразку цього акта.

Натомість рішення Дніпровської міської ради від 21.06.2017 року № 62/22 Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста стосується певного кола осіб переможців конкурсних торгів на надання послуг з харчування дітей у навчальних закладах у м. Дніпро та не містить норми права, а отже не містить сукупності ознак нормативно правового акта.

Таким чином суд дійшов висновку, що рішення Дніпровської міської ради від 21.06.2017 року № 62/22 Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста було прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 (пр. Героїв, б. 11, кв. 121, м. Дніпро, 49100, рнокпп НОМЕР_1) до Дніпровської міської ради (пр. ОСОБА_7, б. 75, м. Дніпро, 49000, ) про визнання неправомірним та нечинним рішення Дніпровської міської ради VII скликання від 21.06.2017 року № 62/22 "Про запровадження змін в організації харчування дітей у навчальних закладах міста" у звязку з порушенням вимог Закону України "Про дошкільну освіту" відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 03 березня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1