Справа № 826/598/17
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 березня 2018 року письмове провадження № 826/598/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Арсірія Р.О., секретаря судових засідань Шевченко М.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції в Подільському районі Головного управління

Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -

рішення від 28.11.2016 №,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.11.2016 № про донарахування їй податку на доходи фізичних осіб в розмірі 179452,11 грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 44863,02 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки не враховано положення пп.165.1.55 п.165.1 статті 165 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 09.04.2015 №321- VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України", який відповідно до частини першої статті 58 Конституції України підлягає застосуванню до позивача, оскільки станом на час набрання чинності цим Законом позивач ще не сплатила відповідний податок на отриманий дохід, а указаний Закон фактично скасовує податкове навантаження на фізичну особу при прощенні їй боргу за кредитами, тому контролюючий орган повинен був встановити відсутність у неї податкового зобов'язання.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, зазначивши, що не погоджується з висновками акта перевірки щодо порушення позивачем норм Податкового кодексу України, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих та не підтверджені належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, наведених у письмових запереченнях, просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, стверджуючи про наявність порушень, допущених позивачем.

Вирішуючи цей спір, суд виходить із такого.

Державною податковою інспекцією в Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету, за результатами якої складено акт від 16.11.16 № 6347/26-56-13-06-05/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено та зафіксовано в акті перевірки порушення ОСОБА_2 «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України - не декларування ОСОБА_2 доходу у вигляді додаткового блага, який підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК України.

Встановлено несплата податку на суму 179452,11 грн.; та не сплата військовий збір на суму 13504,58 грн. за п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, тимчасово до набрання чинності рішення Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, ОСОБА_2

За результатами перевірки відповідачем донараховано 179452,11 грн. податку на доходи фізичних осіб та відповідно до п.123.1 статті 123 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції в розмірі 44863,02 грн. Крім того, військовий збір за основним платежем 13504,58 грн., штрафні санкції 3376,14 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 28.11.2016 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем (податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування") на загальну суму 224315,13 грн. (податкове зобов'язання - 179452,11 грн. та штрафні санкції - 44863,02 грн.) та податкове повідомлення - рішення № від 28.11.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір код 11011000 (податкове зобов'язання - 13504,58, штрафні санкції - 3376,14).

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем у даній справі оскаржується лише податкове повідомлення - рішення від 28.11.2016 № яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок з доходів фізичних осіб код 11010500».

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд зазначає наступне.

20.06.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та громадянином України ОСОБА_2 укладено договір кредиту №39.29-50/809к, за умовами якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 89250 доларів США зі сплатою 11,95% річних. Кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту за вказаним договором було 20.06.2032 р.

30.04.2015 між ПАТ "Укрсоцбанк" та громадянином України ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін №3 до договору кредиту №39.29-50/809к від 20.06.2007. Відповідно до пп. 3.2, 3.3 п. 3 вказаного договору сторони домовилися, що погашення кредиту в сумі 31400,00 дол.США 00 центів здійснюється Позичальником не пізніше 30.04.2015. У разі належного виконання Позичальником умов, які викладені у п.3.2 цього Договору про внесення змін, залишкова заборгованість Позичальника перед Кредитором за Договором кредиту (а саме, залишкова заборгованість за Кредитом в сумі 43 798,92 дол.США 92 центи, заборгованість за процентами, які будуть нараховані з дати укладення цього договору про внесення змін) підлягає анулюванню (прощенню).

Станом на момент укладення договору про внесення змін заборгованість позивача за Кредитом становила 31 400,00 доларів США, а заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам становила 12 398,92 доларів США.

На запит ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві від 19.05.2016 № 4154/10/26-56-13-04-10 ПАТ «Укрсоцбанк» листом від 06.06.2016 № 111-186/79-705 повідомило, що сума анулювання основної суми кредитної заборгованості ОСОБА_2 становить 900914,57 грн., сума доходу, що не підлягає оподаткуванню за пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України, становить 609,00 грн. Сума нарахованого доходу ОСОБА_2 у розмірі 900305,57 грн. включена в звітний розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум, утриманого з них податку (ф. 1-ДФ) за другий квартал 2015 року.

До вищезазначеного листа ПАТ «Укрсоцбанк» долучено копію Договору про внесення змін № 3 до Договору кредиту № 39.29-50/809к від 20.06.2007 де в абз.2 пп.3.3 п. 3 Кредитора (ОСОБА_3) зазначено таке: «Шляхом укладання цього Договору про внесення змін Позичальник погоджується, що він повідомлений про анулювання (прощення) заборгованості на зазначених вище умовах та про свій обов'язок самостійно сплатити податок з таких доходів і відобразити їх у річній податковій декларації відповідно до вимог Податкового кодексу України».

Пунктами 36.1, 36.5 статті 36 Податкового кодексу України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) , податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Платником податку на доходи фізичних осіб, згідно з пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Платники податку зобов'язані, як передбачено пп. "в" п. 176.1 ст.176 ПК України, подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Платник податку, відповідно до вимог п. 179.1 ст. 179 ПК України, зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України).

Згідно з п.164.1 та 164.2 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, за пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, включаються:

- дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:

д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до вимог пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи:

- основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року;

- сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Підпунктом 1.2. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Із ст.163 ПК України вбачається, що такими доходами, зокрема є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги те, що анульована ПАТ "Укрсоцбанк" сума заборгованості позивача (як вбачається з листа від 06.06.2016 № 111-186/79-705) включає в себе лише суму заборгованості по Кредиту (без процентів комісії та/або штрафних санкцій (пені)). При цьому таке анулювання (прощення) здійснене за самостійним рішенням банку, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

За таких підстав слід вважати, що анульована Банком сума боргу є доходом платника податку в розумінні Податкового кодексу України, та підлягає оподаткуванню в порядку абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Зазначений дохід позивач був зобов'язаний включити до податкової декларації за 2015 рік.

Пунктом 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України, встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Посилання позивача на вищевказану норму є необґрунтованим та безпідставним, оскільки з матеріалів справи вбачається, що зміни валюти зобов'язання з іноземної у гривню не відбувалося.

За таких обставин, суд погоджується з позицією відповідача стосовного порушення позивачем вимог Податкового кодексу України в частині недекларування доходу, отриманого як додаткове благо, що призвело до несплати податку на доходи фізичних осіб.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій