Справа № 331/6437/17(2-а/331/223/2017)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2018 року справа № 331/6437/17(2-а/331/223/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.,

суддів: Кругового О.О. Прокопчук Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2017 року (суддя Світлицька В.М.) ухвалену в порядку скороченого провадження, в адміністративній справі № 331/6437/17(2-а/331/223/2017) за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком на загальних умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 26 січня 2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком (2014-2016 роки), зобов'язавши відповідача призначити зазначену пенсію за віком з 26 січня 2017 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком (2014, 2015, 2016 роки), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та прийняте нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає, що з 13 травня 2004 року вона отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Після призначення пенсії продовжувала працювати і набула страхового стажу більше 24 місяців. З 13 травня 2017 року позивач набула право на пенсію за віком через досягнення загального пенсійного віку та звернулась до Управління із заявою, проте відповідач у призначенні такої пенсії відмовив. Позивач вважає, що пенсія за віком на пільгових умовах (Список № 2) призначена їй у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсій, ніж Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" при призначенні пенсії за віком на загальних підставах, отже, відповідачем неправомірно було відмовлено йому в призначенні пенсії за віком.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржену постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами згідно статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що наявні в матеріалах справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 13 травня 2004 року у зв'язку із призначенням їй пенсії за віком на пільгових умовах (Список №2), передбаченої статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі зниженням пенсійного віку, як працівнику, який працював на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. 26 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення їй пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням частини 2 статті 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економки України за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком. Листом ЦО УПФУ м. Запоріжжя від 07.02.2017 р. № 24/Г-9 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", мотивуючи тим, що їй вже призначено пенсію за віком на пільгових умовах, тому знову призначити пенсію за віком немає законних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу вже була призначена пенсія за віком, але на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком №2, тому відповідно до норм діючого законодавства вона не має права на ще одне призначення пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 10 Закону України Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пільги для дострокового виходу на пенсію за віком (Список №2) визначаються статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року

№ 1788-XII, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах ( в ред. Закону на час призначення позивачу пенсії).

Пенсію за віком позивачу призначено з 13 травня 2006 року відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Закон № 1788-ХІІ) зі зниженням пенсійного віку (50 років), як працівнику, який працював на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. В той час, як стаття 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначала право на пенсію після досягнення жінками 55 річного віку.

Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до норм одного Закону №1058. Закон № 1788-XII, у своє чергу, визначає вік та трудовий стаж (тобто пільгові умови), необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах. Позивачу вже призначено пенсію за віком з наданням законодавчо визначеної пільги, яка полягає у зниженні віку, необхідного для призначення пенсії цього виду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстави для призначення пенсії за віком у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення з такою заявою, відсутні.

Скаржник в апеляційній скарзі наполягає на врахуванні судом правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладену в ухвалах за результатами перегляду в касаційному порядку рішень судів у справах в подібних правовідносинах. Разом з тим, на момент розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 Кодекс адміністративного судочинства України такого процесуального обов'язку для суду апеляційної інстанції не визначив.

Щодо правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 29.11.2016 року, колегія суддів зазначає, що правовідносини, які розглядались судом касаційної інстанції у зазначеній справі, не є подібними до правовідносин, що виникли між ОСОБА_1 та Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. ОСОБА_1, як зазначалось вище, використала право на призначення пенсії за віком. Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 року визнав право на призначення пенсії за віком особі, яка отримувала пенсію за вислугою років, тобто іншим видом пенсії.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що доводи скаржника висновку суду першої інстанції не спростовують, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2017 року по справі № 331/6437/17 (2-а/331/223/2017) - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному

обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук