Справа № 815/5462/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/5462/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Домусчі С.Д., Єщенка О.В.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС МЮ України) про:

- визнання протиправним рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, викладене у повідомленні від 28.09.2017 року;

- зобов'язання відповідача прийняти до виконання виконавчий лист від 22.05.2017 року по адміністративній справі № 815/7063/16 про визнання протиправним та скасування наказу заступника Міністерства юстиції України - керівника апарату Онищенко Г. «Про звільнення ОСОБА_1.» № 5184/к від 14.11.2016 та поновлення позивача на посаді начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року позивача поновлено на посаді начальника ГТУЮ в Одеській області та зобов'язано ГТУЮ в Одеській області нарахувати та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 62185,20 грн.. 22 травня 2017 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист, який 19 вересня 2017 року позивачем направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України. Листом від 28 вересня 2017 року виконавчий лист повернуто ОСОБА_1 без виконання у зв'язку з тим, що у виконавчому листі не зазначено, в якій частині необхідно виконати виконавчий документ. На думку позивача, виконавчою службою порушено право ОСОБА_1 та безпідставно залишено без виконання судове рішення, ухвалене на його користь.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, викладене у повідомленні від 28.09.2017 р. № 54796665/24.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що примусовому виконанню за виконавчим листом № 815/7063/16, виданим Одеським окружним адміністративним судом 22 травня 2017 року, підлягає єдина частина судового рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного ТУЮ в Одеській області, боржником за яким є Міністерство юстиції України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Департаментом державної виконавчої служби подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом невірно застосовано норми матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року по справі № 815/7063/16 визнано протиправним та скасовано наказ заступника Міністра юстиції України керівника апарату Онищенка Г. «Про звільнення ОСОБА_1.» № 5184/к від 14.11.2016 р.. Поновлено позивача на посаді начальника Головного ТУЮ в Одеській області. Зобов'язано Головне ТУЮ в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі суми 62185,2 грн..

22 травня 2017 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 815/7063/16, який 19 вересня 2017 року позивачем направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України до виконання.

28 вересня 2017 року на адресу позивача головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України направлено повідомлення від 28.09.2017 р. № 54796665/24 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Згідно ч.2 ст. 4 цього Закону у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Пунктом 6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року по справі 815/7063/16 визнано протиправними та скасувано наказ заступника Міністра юстиції України - керівника апарату Онищенко Г. «Про звільнення ОСОБА_1.» № 5184/к від 14.11.2016 року та поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

22 травня 2017 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по даній справі.

Боржником, який також є відповідачем по справі 815/7063/16, зазначено: Міністерство юстиції України.

До повноважень Міністерства юстиції України належить питання щодо поновлення позивача на раніше займаній посаді на виконання названого вище судового рішення.

Отже, примусовому виконанню рішення за виконавчим листом № 815/7063/16, виданим Одеським окружним адміністративним судом, підлягає частина судового рішення щодо поновлення позивача на посаді начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області, боржником за яким є Міністерство юстиції України.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до приписів ст. 8 Конституції України та ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Посилання державного виконавця на п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» в повідомленні від 28 вересня 2017 року № 54796665/24, а саме з підстав не зазначення в якій частині необхідно виконати виконавчий документ, колегія суддів вважає недоречними, оскільки такі підстави для повернення виконавчого листа не відповідають вимогам законодавства та порушують законне право позивача на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач умисно ухиляється від прийняття до виконання виконавчого листа про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що призводить до порушення прав позивача, які гарантовані остатньому Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки зі змісту виконавчого листа № 815/7063/16 цілком очевидно, яку дію необхідно виконати органу виконавчої служби та хто є боржником за відповідним провадженням.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова без змін.

Керуючись ст.ст.134, 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.В.Єщенко