Справа № 727/9870/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/9870/17

Головуючий у 1-й інстанції: Слободян Г.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

15 березня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною відмови в призначенні пенсії та зобов'язання відповідача вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ в Чернівецькій області), в якому просила визнати неправомірними дії ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком, згідно Закону України "Про державну службу" та зобов'язати відповідача призначити пенсію, відповідно до вказаного Закону.

Постановою Шевченківського районного суду від 01 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначено, що посади на яких вона працювала в органах місцевого самоврядування, відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-12 від 16.12.1993 року прирівнювалися до посад державних службовців, а отже відповідно до пунктів 8,10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року № 889-VІІІ "Про державну службу" за нею, як за посадовою особою органу місцевого самоврядування, зберігається право на призначення пенсії державного службовця.

07 лютого 2018 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що право на призначення пенсії державного службовця поширюється виключно на осіб, які працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Законом звужено коло осіб, які на даний час мають право на таку пенсію та обмежено їх виключно тими особами, які працювали на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Такі посади визначені ст.25 Закону України "Про державну службу" № 3723-12 від 16.12.1993 року та актами Кабінету Міністрів України. Відповідно до п.11 ч.3 ст.3 Закону України "Про державну службу" №889-VIII, дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручено Шевченківському районному суду м.Чернівці забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

З технічних причин Шевченківський районний суд м.Чернівці не зміг забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч.4 ст.195 КАС України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв'язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів визнала за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи зі слідуючого.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 в період з 21.12.2000 року по 31.08.2017 року працювала на різних посадах в органх місцевого самоврядування.

19 серпня 2017 року позивач досягла пенсійного віку, встановленого для жінок ст.26 Закону України № 1058-IV від 09 липня 2003 року "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та 01 вересня 2017 року звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

ГУ ПФУ в Чернівецькій області листом від 19.09.2017 року № 16531/14 відмовило позивачу в призначенні вказаного виду пенсії в зв'язку з тим, що станом на 01.05.2016 року остання не обіймала посаду державної служби і до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, можливо зарахувати лише 8 місяців 6 днів. Зокрема, у вказаному листі, відповідачем було зазначено, що період роботи ОСОБА_2 з 21.12.2000 року по 26.08.2001 року зараховується до стажу державної служби, а в зарахуванні до стажу державної служби періоду з 27.08.2001 року по 31.08.2017 року, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 станом на 01.05.2016 року не перебувала на посаді державного службовця і 10-річний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби у неї відсутній, а тому відсутні підстави для призначення їй з 01.01.2017 року пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Проте колегія суддів з висновком суду першої інстанції не погоджується та вирішуючи спірне питання, виходить із такого.

Відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (далі Закон №3723-XII), зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі-Закон № 889-VIII), відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень якого Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Виходячи з системного аналізу вищевказаних положень Закону № 889-VIII та ст. 37 Закону № 3723-ХІІ можна зробити висновок, що із набранням чинності Закону № 889-VIII державні службовці втратили право на призначення спеціальної пенсії та отримали право на призначення пенсії на загальних підставах, тобто відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, законодавцем передбачено виключення для тих осіб, які станом на 01.05.2016 року (день набрання чинності Законом № 889-VIII) займали посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців або які мають не менш як 20 років стажу на таких посадах. Для такої категорії осіб збережено право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем зараховано до стажу роботи державного службовця період роботи позивача на посадах державного службовця, що складає 8 місяців 6 днів, натомість стаж роботи в органах місцевого самоврядування пенсійним фондом не зараховано.

Таким чином, спірним у вказаній справі є право на зарахування до стажу державної служби періодів роботи позивача з 27.08.2001 року по 31.08.2017 року.

Згідно з записами в трудовій книжці ОСОБА_2 (Серія НОМЕР_1) та довідки Чернівецької міської ради від 31.08.2017 року № 01/04-26/92, остання в спірний період працювала на наступних посадах: з 27.08.2001 року по 31.12.2014 року-головний спеціаліст, інженер інспекції державного архітектурно-будівельного контролю; з 01.01.2005 року по 09.02.2006 року-головний спеціаліст, інженер економічно-виробничого відділу управління капітального будівництва, департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради; з 10.02.2006 року по 31.12.2008 року-заступник начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, департменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради; з 01.01.2008 року по 29.02.2008 року-заступник начальника відділу архітектурно-будівельного управління капітального будівництва департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради; з 01.03.2008 року по 31.03.2012 року-начальник відділу контролю за об'єктами містобудування департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради; з 01.04.2012 року по 31.08.2015 року-начальник відділу контролю за об'єктами містобудування управління; з 01.09.2015 року по 31.09.2017 року-начальник інспекції державного архітектурно-будівельного контролю міської ради.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідні категорії посад державної служби, робота на яких зараховуються до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до умов Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ визначені ст.25 цього Закону. Цією ж статтею передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ стаж державної служби обраховувався відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби".

Згідно з п.2 вказаного Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Аналогічні положення містить ст.46 Закону № 889-VIII .

Стаття 14 Закону України № 2493-ІІІ від 07.06.2001 "Про службу в органах місцевого самоврядування" встановлює категорії посад в органах місцевого самоврядування, відповідно до яких: п'ята категорія-керуючі справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад; шоста категорія-посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників,помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост; сьома категорія-посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Таким чином, посади на яких перебувала ОСОБА_2 в період з 27.08.2001 року по 01.05.2016 року в органах місцевого самоврядування відносяться до п'ятої, шостої та сьомої категорій.

Отже, відповідно Порядку № 283 спірні період роботи позивача на посадах органів місцевого самоврядування включено до переліку посад, робота на яких зараховується при обчисленні стажу державної служби.

Вказане свідчить про наявність у позивача стажу роботи на посадах державної служби більше 10 років, тому остання має право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону № 3723-ХІІ як особа, яка на день набрання чинності Законом № 889-VIII має не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених актами Кабінету Міністрів України, відповідно відмова відповідача в призначенні такої пенсії є протиправною.

З огляду на викладене, доводи відповідача щодо недостатності стажу державної служби колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки стаж державної служби позивача підтверджений матеріалами справи, правомірних та обґрунтованих заперечень стосовно неможливості зарахування стажу в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1,2 ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 19.08.2017 року досягла пенсійного віку, визначеного ст.26 Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Вона є особою, яка має одночасно право на два види пенсії, а саме: на загальних підставах та відповідно до спеціального закону.

01.09.2017 року ОСОБА_2 звернулася до ГУ ПФУ в Чернівецькій області та надала необхідний пакет документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", маючи при цьому необхідний стаж державної служби, а отже у спірних правовідносинах відповідач діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів також зауважує, що відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" тощо). З наведеного вище вбачається, що людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність дій та рішення, що оскаржуються.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії державного службовця, оскільки як встановлено матеріалами справи та доказами наданими позивачем, остання на день набрання чиноості Законом № 889-VIII мала стаж роботи, яка прирівнюється до державної служби. понад 10 років, що є підставою для скаування судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи колегія суддів вважає, що слід скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною відмови в призначенні пенсії та зобов'язання відповідача вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком, згідно Закону України "Про державну службу".

Зобов'язати Головне управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_2 періоду роботи з 27.08.2001 року по 01.05.2016 року та призначити їй з 01.09.2017 року пенсію державного службовця, відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.