Справа № 308/10754/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 рокуЛьвів№ 876/407/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Багрія В.М., Богаченка С.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2017 року (суддя - Бенца К.К., м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог міграційного законодавства серії ПН МЗК №030807 від 13 жовтня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 30 жовтня 2017 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог міграційного законодавства серії ПН МЗК №030807 від 13 жовтня 2017 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2017 року у справі №308/10754/17 адміністративний позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відсутні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки строк звернення до суду не пропущений, так як позивач фактично дізнався про порушення свого права лише 20.10.2017, з позовом до суду звернувся 30.10.2017, тобто в межах десятиденного строку, передбаченого ст.289 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Просить скасувати оскаржувану ухвалу, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а тому у відповідності до ч.4 ст.229, ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив передбачений ст.289 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки звернувся в суд з цим адміністративним позовом лише 30.10.2017, доказів поважності причин пропуску такого строку не представив, а тому суд позовну заяву залишив без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Так, згідно ч.1 ст.99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В силу вимог ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.3 цієї статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених вище приписів КАС України можна дійти висновку, що ч.2 ст.99 КАС України визначено загальний строк звернення до адміністративного суду та порядок його обчислення, за умови якщо цим Кодексом або іншими законами не визначено спеціальних строків та порядок їх обчислення.

Положеннями статті 289 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Вказаною статтею визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративного стягненнявід 13.10.2017 серії ПН МЗК №030807. Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне оскарження відповідних дій, бездіяльності та рішень органів владних повноважень (або його посадових, службових осіб) у публічно-правових відносинах, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених та наявних доводів.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова прийнята 13.10.2017, та оскаржена позивачем лише 30.10.2017, тобто із пропуском встановленого спеціальним законодавством 10-денного строку.

Однак, апеляційний суд наголошує, що пропуск позивачем строку звернення до суду не є і не може бути безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, якщо позивач навів поважні причини такого пропуску.

Більше того, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки поверхнево з'ясував істотні обставини справи, та належним чином не перевірив, коли саме позивач дізналася про оскаржувану постанову, враховуючи при цьому, що вона ставить під сумнів її отримання, оскільки не брала участі при її прийнятті.

Позивач у апеляційній скарзі зазначила, що про наявність оскаржуваної постанови дізналася лише 20.10.2017, отримавши копію постанови про накладення адміністративного стягнення від 13.10.2017 серії ПН МЗК №030807. На підтвердження вищевказаного долучила копію конверта із поштовим штемпелем 20.10.2017, у якому були надіслані поштові відправлення, зокрема, постанова про накладення адміністративного стягнення від 13.10.2017 серії ПН МЗК №030807. Окрім цього наголосила, що позивач не була присутня під час винесення оскаржуваної постанови щодо неї, відтак строк на оскарження повинен обраховуватись із 20.10.2017, тобто з часу отримання копії такої. Інших відомостей щодо дати отримання позивачем копії даної постанови чи інформації про її винесення (існування) судом не встановлено. Зокрема, відповідач не надав доказів надіслання (вручення) позивачу зазначеної постанови чи відомостей про те, що позивачу в будь-який інший спосіб відомо про оскаржувану постанову.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що саме з 20.10.2017 розпочався перебіг десятиденного строку оскарження до суду даної постанови. Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строку звернення до суду, оскільки позивач дізналася про оскаржувану постанову лише 20.10.2017, а звернулася до суду з відповідним позовом 30.10.2017 тобто в межах строку встановленого КУпАП.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що пропуск позивачем строку звернення до суду не є і не може бути безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, якщо позивач навів поважні причини такого пропуску.

Згідно з ч.5 ст.5 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином не досліджено питання пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом у зв'язку із чим такий прийшов до передчасного висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, чим фактично позбавив останню можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його права на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст.5 КАС України.

Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував усі ці обставини та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду з підстав пропуску строків звернення до адміністративного суду. Доводи апелянта є підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись статтею 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2017 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. М. Багрій
С. І. Богаченко
Повне судове рішення складено 15 березня 2018 року.