Справа № 823/1181/18
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про прийняття позовної заяви до розгляду

та відкриття провадження у адміністративній справі

16 березня 2018 року справа № 823/1181/18
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаврилюк В.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дії, визнання протиправним висновку, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (18003, АДРЕСА_1, далі ОСОБА_1, позивач) подав позов до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, далі Мінюст, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо надання відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 від 20.11.2017, з порушенням строку встановленого статтею 20 Закону України Про доступ до публічної інформації;

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо надання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 29.12.2017, з порушенням строку встановленого ст. 20 Закону України Про звернення громадян;

- визнати висновок Міністерства юстиції України за підписом Заступника Міністра юстиції України - Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини І. Ліщини, зазначений у листі від 28.12.2017 № 50930/Л-29051/5 про те, що Рішення ОСОБА_2 Європейського суду у справі Бурмич та інші проти України (заяви №№ 46852/13 та інші) не підлягає виконанню, - протиправним;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо ненадання відповіді по скарзі від 29.12.2017 про дискриміную ОСОБА_1, по повідомленню ЄСПЛ уряду України за заявою № 20603/15- Lymarenko v. Ukraine;

- визнати протиправною (з 6 листопада 2017 року) бездіяльність Міністерства юстиції України щодо непідготовлення і ненадіслання протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням по справі Бурмич та інші проти України (заяви №№ 46852/13 та інші) статусу остаточного для опублікування в газеті Урядовий курєр стислого викладу Рішення українською мовою;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не виконання стосовно ОСОБА_1 (заява № 20603/15 - Lymarenko v. Ukraine) остаточного рішення ОСОБА_2 Європейського суду з прав людини від 12.10.2017 № 46852/13 у справі Бурмич та інші проти України;

- зобовязати Міністерство юстиції України надати відповідь на скаргу від 29.12.2017, щодо дискримінації ОСОБА_1- відсутністі забезпечення прав і свобод осіби та відсутністі забезпечення рівних можливостей в сфері правосуддя по повідомленню ЄСПЛ Уряду України про заяву № 20603/15- Lymarenko v. Ukraine;

- зобовязати Міністерство юстиції України підготувати і надислати для опублікування в газеті Урядовий курєр стислий виклад Рішення ОСОБА_2 Європейського суду з прав людини від 12.10.2017 року № 46852/13 у справі Бурмич та інші проти України українською мовою;

- зобовязати Міністерство юстиції України відповідно до статей 6 та 7 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини вжити вичерпних дій щодо виконання Рішення ОСОБА_2 Європейського суду у справі Бурмич та інші проти України (заяви №№ 46852/13 та інші) стосовно ОСОБА_1 (заява № 20603/15- Lymarenko v. Ukraine);

- стягнути з Державного бюджету України моральну шкоду завдану порушенням Законів України Про інформацію Про доступ до публічної інформації, Про звернення громадян і Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, а також протиправною бездіяльністю Міністерства юстиції України та бездіяльністю заступника Міністра юстиції - Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини - ОСОБА_1 в розмірі 50000 (пятьдесят тисяч) грн;

- встановити судовий контроль за виконанням Рішення суду, шляхом зобовязання Міністерства юстиції у місячний строк після набуття рішенням законної сили подати звіт про його виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 листопада 2017 року позивач відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації звернувся до Міністерства юстиції України із запитом на інформацію, яка стосується прав позивача і законних інтересів у справі Бурмич та інші проти України (заяви № 46852/13 та інші) як жертви за змістом статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Всупереч вимогам статті 20 Закону України Про доступ до публічної інформації відповідь на запит на інформацію в строк визначений вказаною нормою відповідач не надав.

Вважаючи, що права позивача на доступ до публічної інформації порушені, ОСОБА_1 29 грудня 2017 року засобами електронної пошти через урядовий контакт-центр звернувся до Міністерства юстиції України із скаргою, однак відповідач у встановлений статтею 20 Закону України Про звернення громадян строк відповіді на скаргу позивача не надав.

Позивач зазначає, що отримав листи-відповіді Міністерства юстиції України № 50930/Л-2905/5 від 28.12.2017 та № 5123/Л-242/5.2.2 від 14.02.2018 на свої звернення та скаргу, однак надаючи вказані відповіді відповідач порушив терміни розгляду скарги позивача, не вирішив питань які віднесені до його компетенції та не надав будь-якого обґрунтування (відповіді) щодо дискримінації позивача при розгляді повідомлення Європейським судом з прав людини уряд України про мою заяву № 20603/15- Lymarenko v. Ukraine.

Окрім того, позивач вважає, що відповідач при розгляді запиту ОСОБА_1 на інформацію від 20 листопада 2017 року, помилко розглянув його як звернення громадян відповідно до Закону України Про звернення громадян, оскільки різниця між зверненням громадянина й запитом на інформацію полягає передусім в проханні автора документа. Єдиною метою запиту на інформацію є прохання надати існуючу в розпорядника інформацію, яка знаходиться у володінні розпорядника. У випадку зі зверненнями громадян рух інформації відбувається в зворотному напрямі від автора звернення до його адресата. Автор звернення повідомляє адресату певну інформацію і базуючись на цьому просить вчинити певні дії.

Позивач вважає, що відповідач володів інформацією що у нього запитувалась ще 24 жовтня 2017 року, та відповідно до пункту 4 статті 6 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477-IV від 23.02.2006, протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного орган представництва готує та надсилає для опублікування в газеті Урядовий курєр стислий виклад Рішення українською мовою. Зазначене у частині першій цієї статті видання публікує стислий виклад Рішення протягом семи днів від дня його одержання, а відтак відповідач своєю бездіяльністю обмежив доступ позивача до публічної інформації шляхом її неоприлюднення в ЗМІ, що є його прямим обовязком відповідно до Закону.

Окрім того, позивач зазначає, що з метою виконання остаточного рішення Європейського суду з прав людини позивач направив до відповідача через урядовий контакт-центр засобами електронної пошти скаргу, яка була отримана Міністерством юстиції України, однак жодних дій Міністерством юстиції України, Урядовим уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини щодо виконання стосовно ОСОБА_1 остаточного рішення ОСОБА_2 Європейського суду з прав людини від 12.10.2017 року № 46852/13 у справі Бурмич та інші проти України не вчинено, позивач вважає, що така бездіяльність відповідача є протиправною.

Також, відповідачем порушено права і законні інтереси позивача на доступ до інформації (частина 1 стаття 2 Закону України Про доступ до публічної інформації), на одержання своєчасної письмової відповіді за результатами розгляду заяви чи скарги (стаття 18 Закону України Про звернення громадян) та на виконання рішення по справі Бурмич та інші проти України відповідно до Конвенції про захист прав людини ( основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97). Крім цього, Відповідачем порушено приписи статей 6, 7 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, так як Міністерство юстиції України вважає, що Рішення ОСОБА_2 Європейського Суду у справі Бурмич та інші проти України (заяви №№ 46852/13 та інші) про вилучення Європейським судом справ зі свого реєстру є рішенням, яке відповідно до Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини не підлягає виконанню.

Позивач зазначає, що такими діями та бездіяльністю відповідача ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач як фізична особа зазнав у звязку з протиправною поведінкою субєкта владних повноважень щодо себе та у душевних стражданнях, яких позивач як фізична особа зазнав у звязку із несвоєчасним отриманням майна, яким являється пенсія та у приниженні честі та гідності через надання позивачеві недостовірної інформації. При цьому позивач стверджує, що не можливо в грошовому вимірі визначити розмір цієї шкоди, але вважає, що 50000 грн можуть певним чином компенсувати її.

Вказаний спір виник з публічно-правових відносин і відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України належить до юрисдикції адміністративних судів та має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність та у строк, установлений законом. Підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі відсутні.

Окрім того, у адміністративному позові позивач заявив клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Вирішуючи вказане клопотання позивача, суддя зазначає таке.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію; оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; припинення за зверненням субєкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях субєкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо в'їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію.

Згідно з частинами 1, 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: 1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України Про запобігання корупції займають відповідальне та особливо відповідальне становище; 2) оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію; 3) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 4) припинення за зверненням субєкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; 5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо вїзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію; 6) оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 7) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях субєкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження; 8) типові справи; 9) оскарження нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині; 10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження; 11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Відповідно до частини 1 статті 259 вказаного Кодексу клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Статтею 260 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У випадку, передбаченому частиною першою статті 259 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; або відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що дана адміністративна справа не відноситься до справ незначної складності, які визначені частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, а також не відноситься до справ які відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України розглядаються виключно за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Зважаючи на зазначені позивачем предмет та підстави адміністративного позову, адміністративна справа підлягає розгляду у порядку загального позовного провадження, а відтак в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін слід відмовити.

Керуючись статтями 171, 173, 175, 179, 180, 243, 248, 256 257, 259 260, 263, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ухвалив:

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відмовити.

Здійснити розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дії, визнання протиправним висновку, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди за правилами загального позовного провадження.

Призначити підготовче засідання у справі на 04 квітня 2018 року о 14 год. 15 хв. в приміщенні Черкаського окружного адміністративного суду за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 117.

Встановити відповідачеві пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали, протягом якого може бути поданий відзив на позовну заяву, що відповідає вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України. До відзиву на позовну заяву мають бути додані докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин спір буде вирішено за наявними матеріалами справи.

Встановити позивачеві трьохденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву, протягом якого може бути подана відповідь на відзив, що відповідає вимогам частин 2-4 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Встановити відповідачеві трьохденний строк з дня отримання відповіді на відзив, протягом якого можуть бути подані заперечення на відповідь на відзив, що відповідають вимогам частин 2-4 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію у справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/.

В судове засідання викликати осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною 2 статті 131 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобовязані завчасно повідомити про це суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена, крім випадку, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

СуддяОСОБА_3