Справа № 804/7219/17
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 лютого 2018 року Справа №804/7219/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кальника В.В.

при секретарі судового засідання Туренко К.М.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сетав Авто» до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сетав Авто» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з позовними вимогами: визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.11.2014 року №, яким збільшене грошове зобовязання з податку на прибуток на загальну суму 707 630,00 грн. (основний платіж - 471 753,33 грн., штрафні санкції - 235 876,67 грн.), податкове повідомлення-рішення від 24.11.2014 року №, яким збільшене грошове зобовязання з ПДВ на загальну суму 541 016,30 (основний платіж - 360 677,53 грн., штрафні санкції - 180 338,77 грн.), податкове повідомлення-рішення від 03.11.2014 року № на загальну суму 510,00 грн. (штрафна санкція 510,00 грн.) та податкове повідомлення-рішення від 05.11.2014 року № на загальну суму 1020,00 грн. (штрафна санкція - 1020,00 грн.).

Відповідно до п. 10 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 20.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 30.11.2017 року.

В судове засідання 30.11.2017 сторони не з'явилися. Від представника позивача 30.11.2017 року до канцелярії суду подано клопотання про перенесення розгляду справи у звязку із неможливістю забезпечення явки поважного представника у судове засідання.

Враховуючи наведене та необхідність з'ясування всіх обставин у справі, розгляд справи було відкладено на 05.12.2017 року (позивач не зявився), потім на 12.12.2017 року, про що на адресу позивача направлені судові повістки, які отримані позивачем 06.12.2017 року та 12.12.2017 року.

У звязку з неявкою позивача 12.12.2017р. розгляд справи було відкладено на 21.12.2017р.

19.12.2017 року від позивача до суду надійшла заява, в якій позивачем було зазначено, що повістки про виклик в судові засідання, призначені на 05.12.2017 року та на 12.12.2017 року, позивачем отримано лише 05.12.2017 року та 12.12.2017 року, що, на думку позивача, унеможливлювало забезпечення явку в судове засідання повноважного представника позивача. В заяві просив повідомити про час та дату наступного судового засідання заздалегідь для забезпечення явки представника позивача.

В судове засідання 21.12.2017р. позивач не зявився. Розгляд справи було перенесено на 16.01.2018 року.

В судове засідання 16.01.2018р. позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (№ поштового відправлення 917). Причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не направив.

У звязку з неявкою позивача 16.01.2018р., розгляд справи було відкладено на 06.02.2018р.

Однак, у судове засідання 06.02.2018 позивач також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується долученим до матеріалів справи списком №1493 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих та витягом з Укрпошти від 05.02.2018 року, з якого вбачається, що повістка про виклик в судове засідання на 06.02.2018 року позивачем отримана 20.01.2018 року. При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів поважності причин неприбуття у судове засідання, будь-яких повідомлень про причини неприбуття.

У звязку з чим, судом було визнано неповажними причини неявки позивача в судові засідання, призначені на 16.01.2018 року та на 06.02.2018 року.

У звязку з черговою неявкою позивача, розгляд справи було перенесено на 22.02.18р.

22.02.2018 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, про що позивач просив повідомити письмово. Клопотання обґрунтовано тим, що у звязку із крадіжкою документів з транспортного засобу представника позивача, забезпечення явки повноважного представника у судове засідання, призначене на 22.02.2018 року, не представляється можливим.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що позов повинен бути залишений без розгляду, оскільки позивач вчетверте не зявився в судове засідання.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 3 ст. 55 КАС України юридична особа, субєкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 59 КАС України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Частинами 1, 5 статті 60 КАС України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки.

Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю, скасування довіреності та відмови представника від наданих йому повноважень визначаються Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 1. ч.1 стаття 248 Цивільного кодексу України № 435-IV, 16.01.2003р., представництво за довіреністю припиняється у разі закінчення строку довіреності.

Клопотання від 22.02.2018 року підписано представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Сетав Авто» - ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності №1 від 15.07.2017 року, термін дії якої закінчився 31.12.2017 року. Таким чином, повноваження на представництво за нею ОСОБА_2 інтересів ТОВ «Сетав Авто» припинилися.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що інформація, викладена у клопотанні від 22.02.2018 року, не може бути прийнята до уваги, оскільки підписана не уповноваженою особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КАС України учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов'язані завчасно повідомити про це суд.

Відповідно до ч. 5 ст. 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб'єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що необхідною умовою для залишення позовної заяви без розгляду є повторність неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду і відсутність поважних причин такого неприбуття в судове засідання або неповідомлення ним про причини неприбуття, за умови також відсутності заяви позивача про розгляд справи без його участі.

Під повторністю неприбуття в судове засідання позивача необхідно розуміти послідовне неприбуття в судове засідання позивача чи його представника двічі чи більше разів. Поважність причин неприбуття оцінюється судом у кожному конкретному випадку окремо з метою визначення правових наслідків такого неприбуття.

У даному випадку, позивач та його представник чотири рази підряд не з'явилися у судові засідання, без подання доказів поважності неприбуття, без завчасного повідомлення про причини неприбуття, без надання заяв про розгляд справи за їх відсутності. Сукупність наведених обставин для суду є підставою та обовязком для застосування наслідків, передбачених вищенаведеними приписами ч. 5 ст. 205, п. 4. ч. 1 ст. 240 КАС України, а саме - залишення позову без розгляду. При цьому, враховуючи склад осіб, які беруть участь у справі, предмет та підстави позову, наявність значного обсягу обставин, які підлягають встановленню, суд приходить до висновку, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи. При цьому, від відповідача не надходило клопотання, в якому б він наполягав на розгляді справи по суті.

Згідно з п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді при розгляді даної справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зважаючи на прецедентну практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов'язку зацікавленої сторони цікавитися про рух справи, враховуючи вимоги КАС України щодо розумності строків розгляду справи, а також недобросовісність виконання позивачем своїх процесуальних обовязків, суд вважає, що вказана справа підлягає залишенню без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 240 КАС України, що не позбавляє позивача в подальшому після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, права звернутись до суду повторно в загальному порядку.

Керуючись ч. 5 ст. 205, п. 4 ч. 1 ст. 240, ст. 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сетав Авто» до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень- залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 КАС України.

Повний текст ухвали складений 01 березня 2018 року.

Суддя В.В. Кальник