Справа № 716/320/18
Суддя: Пухарєва    О. В.
Дата ухвалення: 2018-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/320/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.18 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кульки О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в м. Чернівці департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_3, в якій просить скасувати постанову серії ВР №078068 від 19.02.2018 року, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 51 грн. та провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що 19.02.2018 інспектором патрульної поліції роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_3 відносно нього було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 121 КУпАП, а саме за порушення правил користування ременем безпеки, встановлених п.2.3 «в» ПДР України. Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною. Зокрема вказав, що 19.02.2018 після зупинки його інспектором патрульної поліції, спілкуючись з ним, він дійсно був непристебнутий ременем безпеки, проте не під час руху, оскільки він відстебнувся тільки після зупинки для того, щоб дістати документи, про що ним наголошувалося працівнику поліції. Однак, вказані пояснення інспектор не взяв до уваги, об'єктивно та всебічно не дослідив всіх обставин справи, на його вимогу не було надано інспектором доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення. За таких обставин позивач вважає, що вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 08.02.2018 року є незаконною і такою, що винесена з грубим порушенням чинного законодавства, а зазначені в ній обставини не відповідають дійсним обставинам справи, що на його думку призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності і застосування до нього адміністративного стягнення, а тому вважає, що постанова підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши їх вищенаведеним та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що зранку 19.02.2018 ОСОБА_2 рухався в м. Чернівці по вул. Я.Мудрого на автомобілі «RENOULT 25», державний номерний знак НОМЕР_1, яким він керує на підставі генеральної довіреності. Його було зупинено працівниками патрульної поліції та повідомлено причину зупинки, яка полягала у здійсненні перевірки вказаного транспортного засобу, оскільки із джерел їхньої інформації їм було відомо, що вказаний автомобіль знаходиться в розшуку. З метою спростування даного непорозуміння ОСОБА_4 надав їм для огляду відповідні документи, які підтверджували, той факт, що автомобіль на даний час знятий з-під арешту та не перебуває в розшуку. Даний конфлікт тривав на протязі декількох хвилин, в ході якого позивач відстебнув ремень безпеки для того, щоб мати можливість дістати та надати для огляду необхідні документи. Вкінці розмови працівник патрульної поліції звернув увагу на те, що ОСОБА_2 сидів в салоні автомобіля з непристебнутим ременем безпеки і повідомив йому, що він порушив правила користування ремнями безпеки. Пояснення позивача про те, що він відстебнув ремні безпеки після зупинки автомобіля інспектор не взяв до уваги та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Відповідач ОСОБА_3 та представник третьої особи - Управління патрульної поліції в м. Чернівці департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в судове засідання не з'явилися, не дивлячись на своєчасне та належне їх повідомлення про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить наявність в матеріалах справи скриншоту на підтвердження надіслання судових повісток на офіційну електронну адресу Управління патрульної поліції в м. Чернівці департаменту патрульної поліції Національної поліції України, заяви про відкладення розгляду справи та повідомлення про поважність причини неявки в судове засідання від них надходило.

Однак, від представника відповідача ОСОБА_5 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. Посилається на те, що 19.02.2018 лейтенантом поліції ОСОБА_3 в ході виконання своїх службових обовязків в м. Чернівці по вул. Я.Мудрого було зупинено транспортний засіб «RENOULT 25», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 Після чого, у відповідності до положень ст.ст. 307-308 КУпАП, він представився позивачу та встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 121 КУпАП, розяснивши останньому його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у відповідності до положень ст. 252, ч.1 ст. 283 та п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, яку негайно після закінчення розгляду справи оголосив ОСОБА_2 Щодо вимоги про скасування постанови представник позивача посилається на те, що позивач не надав жодних доказів, які б спростували факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення, обовязок надання яких встановлено ч.1 ст. 77 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

З постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР №078068 від 19.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КпАП України, а саме за те, що ОСОБА_2 19.02.2018, біля 09 год. 00 хв., в м. Чернівці по вул. Я.Мудрого, керуючи автомобілем марки «RENOULT 25», державний номерний знак НОМЕР_1, обладнаним засобом пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки.

В судовому засіданні із пояснень представника позивача ОСОБА_1 було встановлено, що підставою для зупинення працівниками патрульної поліції транспортного засобу марки «RENOULT 25», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, була наявність у них інформації про перебування вказаного транспортного засобу у розшуку. В звязку із чим позивач після зупинки вимушений був предявити їм відповідні документи на спростування вказаної інформації. При винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП він пояснював, що відстебнувся тільки після того як зупинився на їх вимогу для того, щоб дістати документи та надати необхідні відомості з приводу зупинки, яка стосувалася розшуку автомобіля.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів обов'язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладається законом на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 5 ст. 121.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі ч.5 ст.121 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правовпорушення.

При розгляді аміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, відповідач не взяв до уваги усні пояснення позивача, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих правомірність його рішення, суд вважає, що підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

Приписами ч.1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач в даній справі є посадовою особою Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, то судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань саме цієї юридичної особи на користь держави.

На підставі ст.ст. 245, 251, 258, 268, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72,77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР № 078068 від 19.02.2018 року, винесену інспектором патрульної поліції роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_3, про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 51 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.5 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду (у відповідності до вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Копія рішення невідкладно надсилається учасникам справи, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Повне рішення складено 16.03.2018.

Суддя Пухарєва О.В.