Справа № 242/5103/17
Суддя: Капітонов В. І.
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/5103/17
Провадження № 2-а/242/28/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Капітонова В.І., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у місті Авдіївці Донецької області про визнання дій неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у місті Авдіївці Донецької області про визнання дій неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії, в якому зазначив, що 24.04.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Рішенням УПФУ в м.Авдіївці Донецької області від 15 травня 2017 року № 21 йому відмовлено в призначенні пенсії у звязку з тим, що до пільгового стажу не було зараховано періоди його роботи з 26.05.1987 по 14.03.1993 на шахті «Красногвардійська» Макіївського виробничого обєднання по видобутку вугілля Міністерства вугільної промисловості УРСР(в/о «Макіїввугілля») у звязку з тим, що підприємство, на якому він працював, зареєстровано та розміщується на тимчасово окупованій території України. Крім того, відсутні дані про пільговий стаж та проведення атестації робочих місць. З діями він відповідача не згодний.

У звязку з чим, просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у місті Авдіївці Донецької області щодо відмови йому в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та скасування рішення УПФУ в м.Авдіївці Донецької області від 15 травня 2017 року № 21 про відмову в призначенні пенсії відповідно до п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»; зобовязати УПФУ в м.Авдіївці Донецької області повторно розглянути його заяву від 24.04.2017 року № 419/429 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та зарахувати до його пільгового та страхового стажу період роботи з 26.05.1987 по 14.03.1993 на шахті «Красногвардійська» Макіївського виробничого обєднання по видобутку вугілля Міністерства вугільної промисловості УРСР.

Відповідач надав заперечення на позов, в якому зазначив, що 24.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці відповідно до п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», але рішенням УПФУ в м.Авдіївці Донецької області йому було відмовлено на підставі відсутності необхідного пільгового стажу роботи. Трудова книжка не має можливості підтвердити пільговий стаж роботи за відсутності посилань на Списки робіт, професій і посад, які дають право на призначення пенсії, посилання на які надають підстави для підтвердження пільгового стажу роботи, на підставі чого необхідно надавати управлінню довідку, якою було б підтверджено пільговий характер роботи. До позову додані довідки, підтверджуючі наявний пільговий стаж з архіву м.Макіївка, але м.Макіївка визнано тимчасово окупованою територією. Індивідуальні відомості про застраховану особу за формою ОК-5 формуються з 2000 року. Таким чином, у відомостях по спецстажу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування за періоди до 2000 року відсутні дані про пільговий стаж та проведення атестації робочих місць. Тому, зазначені періоди роботи(до 2000 року) неможливо врахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_1 24 квітня 2017 року звернувся до УПФУ в м.Авдіївці Донецької області з заявою про призначення пенсії відповідно до п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням УПФУ в м.Авдіївці Донецької області № 21 від 15 травня 2017 року позивачеві відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу позивача.

Відповідачем до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 26.05.1987 по 14.03.1993 на шахті «Красногвардійська» Макіївського виробничого обєднання по видобутку вугілля Міністерства вугільної промисловості УРСР. Відмовляючи у призначенні пенсії, відповідач посилається, на те, що підприємство, на якому працював позивач знаходиться на тимчасово окупованій території, індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5 формуються з 2000 року, тому зазначені періоди роботи(до 2000 року) неможливо врахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Із змісту п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.6 ст. 92 Конституції України включно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» № 1058 від 9 липня 2003 року.

Згідно ст..62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Позивач у відповідності до вимог чинного пенсійного законодавства України одночасно із заявою надав відповідачу усі необхідні документи, у тому числі трудову книжки серії БТ-1 № 4655604, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював на шахті «Красногвардійська» Макіївського виробничого обєднання по видобутку вугілля Міністерства вугільної промисловості УРСР(в/о Макіїввугілля) у період з 26.05.1988 по 14.03.1993, а саме: 26.05.1988 прийнятий учнем гірника з повним робочим днем у шахті; 16.07.1988 переведений гірником 3 розряду з повним робочим днем у шахті; 16.07.1988 переведений гірничим робітником 3 розряду з повним робочим днем у шахті; у період з 13.06.1988 по 14.07.1988 пройшов навчання за професією при УКК в/о «Макіїввугілля»; 04.04.1989 переведений горномонтажником 4 розряду підземним з повним робочим днем у шахті; 21.06.1989 переведений горномонтажником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті; 30.10.1989 переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті; 14.03.1993 звільнений на підставі ст..38 КЗпП України.

Тобто, у трудовій книжці наявні всі відомості, що визначають зайнятись позивача з пільговим характером роботи протягом повного робочого дня в підземних умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для не зарахування періодів роботи позивача на шахті «Красногвардійська» Макіївського виробничого обєднання по видобутку вугілля Міністерства вугільної промисловості УРСР(в/о Макіїввугілля) у період з 26.05.1988 по 14.03.1993 стало відсутність даних про пільговий стаж та проведення атестації робочих місць у відомостях по спецстажу реєстру зарахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття відповідачем спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Позивачем при зверненні до відповідача були надані трудова книжка серії та всі необхідні документи, які підтверджують, що позивач у спірні періоди працював за професіями, які віднесені до Списку № 1 повний робочий день під землею.

Посади позивача спірного періоду включені до списку робіт N 1 на підземних роботах з особливо шкідливими і шкідливими умовами праці та дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах в разі наявності трудового стажу, передбаченого п. «а» ст..13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

В трудовій книжці позивача йдеться посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумніву.

З урахуванням наведеного суд вважає, що пенсійних орган, за наявності належним чином оформленої трудової книжки позивача, не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Крім того, суд вважає сумнів відповідача щодо можливості призначення пенсії тільки за записами у трудовій книжці не ґрунтується на будь-якому нормативному акті, оскільки Закони України № 1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та № 1788 «Про пенсійне забезпечення» неконституційними не визнавались, навіть у підзаконних нормативних актах не визначено про те, що трудова книжка «не містить відомостей про «спеціальний стаж роботи».

Стосовно твердження відповідача, що для підтвердження стажу роботи позивачем були надані довідки, підтверджуючі наявний пільговий стаж, з архіву м.Макіївка, який знаходиться в населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження, які не можуть бути враховані для перерахунку пенсії, оскільки ці довідки згідно чинного законодавства України не є дійсними, суд зазначає наступне.

За приписами ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною ОСОБА_2, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною ОСОБА_2 міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст..46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

За таких умов суд вважає рішення пенсійного органу таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог у частині зарахування до пільгового та страхового стажу позивача період роботи з 26.05.1987 по 14.03.1993 на шахті «Красногвардійська» Макіївського виробничого обєднання по видобутку вугілля Міністерства вугільної промисловості УРСР, суд вважає, що зарахуванню підлягає період роботи позивача з 26.05.1988 по 14.03.1993 на шахті «Красногвардійська» Макіївського виробничого обєднання по видобутку вугілля Міністерства вугільної промисловості УРСР.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 19, 22, 55 Конституції України, ст.ст.6,7,9,10,73,77,90,94, 143,211,217,227,242,244-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у місті Авдіївці Донецької області про визнання дій неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Авдіївці Донецької області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у місті Авдіївці Донецької області № 21 від 15 травня 2017 про відмову в призначені пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Авдіївці Донецької області зарахувати до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи на підприємстві «шахта «Красногвардійська» Макіївського виробничого обєднання по видобутку вугілля Міністерства вугільної промисловості УРСР з 26.05.1988 по 14.03.1993.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Авдіївці Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.04.2017 року №419/429 з урахуванням зарахованих періодів його роботи.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_2