Справа № 234/15864/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року справа № 234/15864/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Арабей Т.Г., Василенко Л.А., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року у справі № 234/15864/17 (головуючий І інстанції Марченко Л.М.), складену в повному обсязі 17 листопада 2017 року в м. Краматорську Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області (далі - відповідач), в якому просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті їй пенсії, починаючи з грудня 2016 року; зобов'язати відповідача поновити виплату їй пенсії та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з грудня 2016 року. (арк.справи 1-4)

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року у справі № 234/15864/17 позовні вимоги задоволені частково, внаслідок чого: визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1, з 01.04.2017 року; зобов'язано Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 року і сплатити заборгованість; допущено негайне виконання постанови у межах суми стягнення за один місяць. (арк.справи 23-25)

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та звернувся з апеляційною скаргою, у якій вказав, що відсутність внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування є порушенням обов'язкової умови для отримання соціальних послуг відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII. Вважає, що були підстави для припинення пенсійних виплат та підстав для поновлення пенсійних виплат немає.

Просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Колегією суддів встановлено, що позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована у АДРЕСА_1 (арк.справи 6,7), перемістилася з тимчасово окупованої території до АДРЕСА_2, де 30.01.2015 року узята на облік внутрішньо переміщених осіб відповідно до довідки Краматорського УПСЗН № 1426/29947 (арк.справи 23-25)

Згідно довідки МСЕК (арк..справи 10) ОСОБА_1 з 30.11.2010 року є інвалідом 1 групи безстроково.

Відповідно копії пенсійного посвідчення (арк..справи 8) ОСОБА_1 з 1991 року отримує пенсію за віком, з січня 2010 року - по інвалідності.

Як зазначає позивач, виплата пенсій їй припинена з грудня 2016 року, однак згідно відомостям УПФУ у м.Краматорську, викладеним та засвідченим у письмових запереченнях від 15.11.2017 року, виплата пенсії позивачу припинена з 01.04.2017 року за результатами проведеного інформаційного обміну з УПСЗН Краматорської міської ради відповідно до постанови КМУ від 08.06.2016 року № 365, а також запропоновано позивачу особисто з'явитися до УПФУ у м.Краматорську з документами, які підтверджують проживання на підконтрольній Україні території.

Враховуючи те, що позивачем в підтвердження моменту припинення пенсії ніяких документів не надано, а відомості повідомлені УПФУ у м.Краматорську є такими, що надані відповідним державним органом, який вповноважений вести облік у сфері пенсійного забезпечення, суд приймає такі відомості з урахуванням вимог ст..73,74,75 КАС України.

Спірним питанням у даній справі є правомірність (протиправність) дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з квітня 2017 року на підставі не підтвердження його місця перебування.

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон № 1058-VI або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не застосований та не доведений.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-VI визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії:

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009\

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 ст. 49 зазначеного Закону України поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Отже, в статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутня така підстава як «не підтвердження місця перебування», як про це заявляє відповідач. Також, в цій статті відсутні такі підстави як не проживання у місті тимчасової реєстрації чи повернення до місця реєстрації.

Колегією суддів встановлено, що, не зважаючи на фактичне припинення нарахування та виплати пенсії, рішення територіальним органом Пенсійного фонду щодо припинення виплати позивачеві пенсії не приймалося.

Враховуючи викладене, суд підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, припинивши виплату пенсії та не виплачуючи позивачу пенсію за віком з квітня 2017 року діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_1, в тому числі шляхом зобов'язання нарахувати та виплатити позивачу пенсію за весь час затримки.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року у справі № 234/15864/17 - залишити без задоволення.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 17 листопада 2017 року у справі № 234/15864/17- залишити без змін.

Повне судове рішення складено 13 березня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Т.Г.Арабей

Л.А.Василенко