Справа № 826/3472/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2018 року № 826/3472/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства «Київський іподром»

до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва

Головного територіального управління юстиції у місті Києві

третя особа Державна податкова інспекція Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Комунального підприємства «Київський іподром» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі - Відповідач), третя особа - Державна податкова інспекція у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. від 14.02.2017 року про стягнення виконавчого збору з КП «Київський іподром» у розмірі 11755,91 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 20.03.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 18.07.2017 р.

В судовому засіданні 18.07.2017 р., Судом прийнято рішення про відкладення розгляду справи до 25.09.2017 р. для витребування у Відповідача матеріалів виконавчого провадження.

В судовому засіданні 25.09.2017 р., Судом прийнято рішення про відкладення розгляду справи до 24.10.2017 р. для повторного витребування у Відповідача матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 24.10.2017 р. розгляд справі відкладено до 28.11.2017 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. у відпустці.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що виконавчою службою порушено приписи Закону України «Про виконавче провадження» в частині направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а отже Позивача позбавлено можливості добровільного виконання рішення суду. Враховую ці обставини Відповідачем необґрунтовано прийнято спірну постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 11755,91 грн.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судове засідання представник Відповідача та третьої особи не з'явилися, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

В матеріалах справи міститься клопотання представника Відповідача про розгляд справи за відсутності останнього.

Представники Відповідача та третьої особи письмово не виклали своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

Враховуючи неприбуття представників сторін (Відповідача та третьої особи) в судове засідання 28.11.2017 року, Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України (в редакції станом на листопад 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Постановою від 25.02.2013 року старшим державним виконавцем Красуцьким А.Б. відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №36708884 на підставі виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києві №11/412 від 22.05.2012 року щодо стягнення з КП «Київський іподром» на користь ДПІ у Голосіївському районі міста Києва коштів в розмірі 117559,10 грн.

Постановою від 14.02.2017 року головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазаревою А.І. закінчено виконавче провадження №36708884.

Одночасно 14.02.2017 року прийнято постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з КП «Київський іподром» виконавчий збір у розмірі 11755,91 грн.

Позивач вважає, що спірна постанова прийнята Відповідачем з порушенням вимог законодавства, а тому звернувся з позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, яка діяла на час відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи, щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до положень статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з ч.5 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як убачається з ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З аналізу наведених норм свідчить, що на державного виконавця покладено низку обов'язків, за умовами послідовного дотримання яких у останнього виникає право на стягнення виконавчого збору, зокрема: прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження; направлення такої постанови рекомендованим листом; встановлення обставин щодо отримання боржником такої постанови; вчинення виконавчих дій для забезпечення виконання виконавчого документу; констатація факту повного виконання виконавчого документу.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №36708884 наданих Відповідачем на вимогу суду, в них взагалі відсутні будь-які належні докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику - КП «Київський іподром».

Як вже зазначалося, вимогами ст. 31 Закону № 606-XIV передбачено обов'язок Відповідача щодо направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Проте, Відповідачем не було надано Суду, а також не міститься у матеріалах виконавчого провадження №36708884, жодного документа на підтвердження виконання останнім вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», а саме фактичного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Такі дії Відповідача фактично позбавили Позивача можливості самостійно, у встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження строк, виконати виконавчий лист.

При цьому, статтею 27 Закону №1404 установлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Крім того, як вбачається з постанови Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 2а-2171/11/1370, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Наявні матеріали виконавчого провадження свідчать, що у період з 25.02.2013 року (дата винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) до 24.02.2017 року (дата винесення оскаржуваної постанови) жодних дій з примусового виконання виконавчого листа Відповідачем не вчинялося.

Наведене позбавляє Відповідача можливості стягувати з Позивача виконавчий збір.

Суд звертає увагу, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову ( ч. 2 ст. 77, ч. 4 ст. 159 КАС України).

Під час розгляду справи Відповідачем не надано суду письмові заперечення на позовну заяву, що в свою чергу свідчить про визнання ним позовних вимог Позивача.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена Відповідачем протиправно, а позовні вимоги Позивача щодо скасування постанови головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. від 14.02.2017 року про стягнення виконавчого збору з КП «Київський іподром» у розмірі 11755,91 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2 - 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов з Комунального підприємства «Київський іподром» (адреса: 03680, м. Київ, пр-т Академіка Глушкова,10) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А.І. від 14.02.2017 року про стягнення виконавчого збору з Комунального підприємства «Київський іподром» у розмірі 11755,91 грн.

3. Стягнути з Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві за рахунок державних асигнувань на користь Комунального підприємства «Київський іподром» (адреса: 03680, м. Київ, пр-т Академіка Глушкова,10) судові витрати у розмірі1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук