Справа № 825/778/18
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/778/18

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Д`якова В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не проведення перерахунку позивачу пенсії з урахуванням усіх сум складових грошового забезпечення, які були йому нараховані та виплачені за останні 24 місяці служби підряд перед звільненням в період з лютого 2014 року по січень 2016 року, у тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премія згідно ст. 27 ДС ЗСУ, винагорода за участь в АТО), які вказані в довідці № 305/820 від 16.11.2017, виданій фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних сил України, та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з моменту її призначення з урахуванням усіх сум складових грошового забезпечення, які були йому нараховані та виплачені за останні 24 місяці служби підряд перед звільненням в період з лютого 2014 року по січень 2016 року, у тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премія згідно ст. 27 ДС ЗСУ, винагорода за участь в АТО), які вказані в довідці № 305/820 від 16.11.2017, виданій фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних сил України, та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та виплатити заборгованість по пенсії, що утворилась з дати призначення пенсії, у зв`язку з неправильним нарахуванням пенсії.
Позов мотивовано тим, що позивача було звільнено з військової служби у запас згідно пункту «б» (за станом здоров`я) п. 1 частини 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ГУПФ України в Чернігівській області призначено пенсію на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. Однак, відповідачем розрахунок пенсії був здійснений без врахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії згідно ст. 27 ДС ЗСУ, винагороди за участь в АТО. Зазначив, що оскільки з вказаних сум ним було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням, то вони відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Ухвалою судді від 12.02.2018 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного письмового провадження, без виклику сторін.
Представник відповідача 06.03.2018 подав відзив на позов, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог та зазначив, що у ГУПФ України в Чернігівській області відсутні законні підстави для включення до грошового забезпечення позивача, вищевказаних виплат, оскільки грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премія згідно ст. 27 ДС ЗСУ, винагорода за участь в АТО не є обов`язковими щомісячними виплатами та не носять постійного характеру.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені в повному обсязі, виходячи з такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника відділу підготовки та повсякденної діяльності організаційно планового управління озброєнння Збройних Сил України.
Наказом Міністерства оборони України від 03.02.2016 № 97 позивач був звільнений з військової служби у запас у запас згідно пункту «б» (за станом здоров`я) п. 1 частини 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 20).
10.02.2016 позивача було виключено зі списків особового складу загону, всіх видів забезпечення, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 10.02.2016 № 36. Вислуга років позивача становить: календарна 30 років 10 місяців (а.с. 21).
З 11.02.2016 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років.
29.03.2017 з виписки із Автоматизованої системи Розрахунку пенсії, отриманої в ПФУ Позивач дізнався, що при призначенні пенсії йому не було враховано щомісячну додаткову грошову винагороду, не зважаючи на те в Грошовому атестаті така винагорода зазначена, як вид грошового забезпечення, та одноразові виплати: на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових проблем, премія згідно Дисциплінарного статуту, винагорода за участь в АТО, тощо.
З вказаних виплат нараховувався та сплачувався єдиний соціальний внесок відповідно до вимог ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (до 31.12.2015 як за рахунок роботодавця, так і за рахунок військовослужбовця, а з 01.11.2016 за рахунок роботодавця).
При цьому було встановлено, що форма довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії, виданої Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України, не визначена жодним нормативно-правовим актом, а тому в неї безпідставним не включення у довідку № 305/116 усіх складових грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував за останні 24 місяці перед звільненням.
На підставі адвокатського запиту позивачу було видано за місцем служби довідку № 305/820 від 16.11.2017, згідно якої позивач за останні 24 місяці перед звільненням отримував щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% та одноразові виплати, з яких сплачувався єдиний соціальний внесок, у тому числі: матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова допомога для оздоровлення, премія разова, винагорода за участь в АТО (а.с. 26).
Позивач звернувся до відповідача, надавши оригінал довідки № 305/820 від 16.11.2017, з проханням здійснити перерахунок нарахованої йому пенсії в зв`язку з тим, що до складу його грошового забезпечення для обчислення пенсії не були включені щомісячна додаткова грошова винагорода та одноразові додаткові види грошового забезпечення за 24 останні місяці військової служби підряд перед звільненням.
Листом від 15.01.2018 № 310/03/М-12 ГУПФ України в Чернігівській області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, та зазначило, що законодавством України, що регулює спірне питання, не передбачено обчислення пенсії з розміру грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразових премій, щомісячної додаткової винагороди. Крім того, зазначені виплати не є обов`язковими щомісячними виплатами, не мають постійного характеру та не є складовими щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії (а.с. 27-34).
Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).
В Рішенні від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.
Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).
Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 2262; у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:
відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;
щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII).
Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (стаття 1-2 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частини другої цієї статті до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 №1294 (далі Постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).
Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів (щомісячних та одноразових, додаток №2 до постанови №1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: одноразова допомога на початкове обзаведення, посадовий оклад і оклад за військовим званням; винагорода за тривалість безперервної військової служби, посадовий оклад і оклад за військовим званням, а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.
Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).
Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329 (далі Інструкція). Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).
Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Так, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 Постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).
Відповідно до Інструкції з 01 січня 2016 року військовослужбовцям Державної прикордонної служби України нараховується щомісячна додаткова грошова винагорода, яка складає до 60 відсотків місячного грошового забезпечення. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Тобто, зазначені виплати є видами грошового забезпечення, які відповідно вимог Закону України №2011-ХІІ від 20.12.1991 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.
Крім того, статтею 66 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.
Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які, відповідно до ЗУ Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Стаття 41 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премія згідно ст. 27 ДС ЗСУ, винагорода за участь в АТО, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.10.2017 у справі № 344/9291/17, постанові Верховного Суду України від 20.10.2015 у справі № 559/3342/14-а (щодо щомісячної додаткової грошової винагороди), у постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 у справі № 21-70а15 (щодо матеріальних допомог), а також у постанові Верховного Суду України від 23.01.2018 у справі № К/9901/2890/18 К 9901/2891/18 495/6612/16-а.
Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності відмови пенсійного органу у перерахунку пенсії позивача на підставі наданих додаткових документів, відповідно до положень статті 63 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
В матеріалах справи міститься копія довідки від 16.02.2017 № 305/820 про доходи ОСОБА_1 за останні 24 місяці перед місяцем звільнення (з лютого 2014 року по лютий 2016 року), в якій зазначено про виплату позивачу додаткових видів грошового забезпечення як: грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премія згідно ст. 27 ДС ЗСУ, винагорода за участь в АТО, із яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та які не враховані при розрахунку пенсії позивача (а.с. 26).
Таким чином, в даному випадку, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років з доданими до неї документами, що підтверджують розмір фактично отриманих у складі грошового забезпечення сум, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії згідно ст. 27 ДС ЗСУ, винагороди за участь в АТО, які безпідставно не враховані пенсійним органом під час призначення пенсії позивачу.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.
Згідно з частиною 1 статті 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожній фізичній або юридичній особі забезпечується право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Встановлено, що ОСОБА_1 мав обґрунтовані та розумні сподівання на призначення пенсії у правильному розмірі. Ухиляючись від здійснення перерахунку цієї пенсії, ГУПФ України в Чернігівській області невиправдано втручається у право позивача на мирне володіння належними йому грошовими коштами. Такі дії свідчать про порушення частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до статті 51 Закону № 2262 перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Як вбачається з матеріалів справи пенсію позивачу було призначено 11.02.2016. При цьому, ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ України в Чернігівській області із заявою про перерахунок пенсії у листопаді-грудні 2017. Враховуючи вищевикладені положення Закону № 2262, суд вважає, що позивачу має бути здійснений перерахунок пенсії з дати призначення пенсії.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому, відповідач ГУПФ України в Чернігівській області не довів суду правомірності своїх дій та рішення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю.
Керуючись статтями 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з урахуванням усіх сум складових грошового забезпечення, які були йому нараховані та виплачені за останні 24 місяці служби підряд перед звільненням в період з лютого 2014 року по січень 2016 року, у тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премія згідно ст. 27 ДС ЗСУ, винагорода за участь в АТО), які вказані в довідці № 305/820 від 16.11.2017, виданій фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних сил України, та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з моменту її призначення з урахуванням усіх сум складових грошового забезпечення, які були йому нараховані та виплачені за останні 24 місяці служби підряд перед звільненням в період з лютого 2014 року по січень 2016 року, у тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премія згідно ст. 27 ДС ЗСУ, винагорода за участь в АТО), які вказані в довідці № 305/820 від 16.11.2017, виданій фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних сил України, та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії, що утворилась з дати призначення пенсії, у зв`язку з неправильним нарахуванням пенсії.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Повне рішення суду складено 13 березня 2018 року.

Суддя В.І. Д`яков