Справа № 813/4102/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року справа №813/4102/17

79018, м.Львів, вул.Чоловського,2

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сільник Н.Є.

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-австрійське підприємство "Галінвест" до Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у м. Львові Львівської області ОСОБА_2 про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-австрійське підприємство "Галінвест" (далі позивач, ТзОВ "Спільне українсько-австрійське підприємство "Галінвест") звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до державного кадастрового реєстратора відділу Головного управління Держгеокадастру у м. Львові Львівської області ОСОБА_2 (далі відповідач), в якій, з врахуванням уточнення позовних вимог, просить:

-скасувати рішення № РВ-017 від 17.10.2017 р. державного кадастрового реєстратора відділу Головного управління Держгеокадастру у м. Львові Львівської області ОСОБА_2 про відмову товариству з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-австрійське підприємство "Галінвест" у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

- відповідно до ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр", п. п. 67, 70, 91, 93 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабміну України № 1051 від 17.10.2012 р. зобов'язати державного кадастрового реєстратора відділу Головного управління Держгеокадастру у місті Львові Львівської області ОСОБА_2 провести державну реєстрацію та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці за адресою: м. Львів, вул. Князя Осмомисла, площею 0.6600 га шляхом внесення відомостей до Державного земельного кадастру згідно з Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у постійному користуванні товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-австрійське підприємство "Галінвест";

- постановити окрему ухвалу суду про наявність підстав для розгляду питання про притягнення до відповідальності кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що у 1993 році ТзОВ "Спільне українсько-австрійське підприємство "Галінвест" видано Державний акт на право користування землею серія В № 039434 на передану в постійне користування земельну ділянку на пл. 300-річчя Возз'єднання у м. Львові (тепер пл. Князя Осмомисла), який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 9 Львівської міської ради. Ствержує, що на виконання вимог Земельного кодексу України, Закону України "Про державний земельний кадастр", Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабміну України № 1051 від 17.10.2012 р. позивач протягом 2016-2017 років неодноразово звертався до відповідача з відповідними заявами та подаючи Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), проте, постійно отримував негативні відповіді. Зазначив, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 р. у адміністративній справі № 813/835/17, яка набрала законної сили і є обовязковою для виконання визнано протиправним і скасовано рішення № РВ-016 від 02.11.2016 р. відповідача про відмову позивачу у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та зобов'язано його повторно розглянути заяву позивача від 25.10.2016 р. про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Незважаючи на це, відповідач вкотре відмовив позивачу в задоволенні його заяви про проведення державної реєстрації та присвоєнні кадастрового номеру земельній ділянці за адресою: м. Львів, вул. Князя Осмомисла з тих же самих мотивів і за тих же обставин, які були встановлені судовим рішенням, котре набрало законної сили. Покликаючись на наведене, позивач звернувся до суду за захистом порушених, на його думку, прав.

Ухвалами суду від 13.11.2017 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. Зокрема зазначив, що в складі Технічної документації представлено копію Державного акта, книга реєстрації державних актів у відділу Головного управління Держгеокадастру у місті Львові Львівської області відсутня, як і відсутня вказівка в самому Державному акті вказівка на номер і дату його видачі, згідно даних державного земельного кадастру ця ділянка відноситься до фактичного користування Галінвесту без належно оформлених документів та, що електронний документ не відповідає встановленим вимогам.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Судом встановлено, що виконавчий комітет Львівської міської ради народних депутатів 07.02.1990 р. видав розпорядження № 49 "Про створення комісії по вибору земельної ділянки для розміщення міжнародного готельного комплексу на пл. 300-річчя Возз'єднання" (тепер - пл. Князя Осмомисла).

Виконавчий комітет Львівської міської ради народних депутатів 22.03.1990 прийняв рішення № 133 "Про надання дозволу спільному українсько-австрійському підприємству "Галінвест" на проектування і будівництво готельного комплексу на пл. 300-річчя Возз'єднання", пунктом 1 якого дозволив спільному українсько-австрійському підприємству "Галінвест" проектування і будівництво готельного комплексу на пл. 300-річчя Возз'єднання.

У 1993 році позивачу видано Державний акт на право користування землею (серія В № 039434) на передану в постійне користування земельну ділянку площею 0.6600 га на пл. 300-річчя Возз'єднання у м. Львові (тепер - пл. Князя Осмомисла), який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 9 Львівської міської ради.

28.05.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести державну реєстрацію та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці за адресою: м. Львів, вул. Князя Осмомисла, площею 0.6600 га шляхом внесення відомостей до Державного земельного кадастру згідно з Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у постійному користуванні позивача. 09.09.2016 р. рішенням № РВ-016 відповідач відмовив позивачу в проведенні державної реєстрації та присвоєнні кадастрового номера вищевказаної земельної ділянки.

25.10.2016 р. позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести державну реєстрацію та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці за адресою: м. Львів, вул. Князя Осмомисла, площею 0.6600 га, яка перебуває у постійному користуванні позивача. 02.11.2016 р. рішенням № РВ-016 відповідач вдруге відмовив позивачу в проведенні державної реєстрації та присвоєнні кадастрового номера вищевказаної земельної ділянки з таких підстав: невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України "Про державний земельний кадастр" і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: відповідно до Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-ХІІ форми державних актів затверджу ються Верховною радою України (стаття 23). Постановою Верховної ради від 13.03.1992 №2201-XII встановлено форму державного акта на постійне користування землею, а у технічній документації надано копію державного акта на право користування землею, книга реєстрації якого у відділі Держгеокадастру у м. Львові відсутня, згідно з даними державного земельного кадастру вказана ділянка відноситься до фактичного користування Галичінвесту без належно оформлених документів на земельну ділянку (відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради №51 від 06.02.1998); невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: ХСО Схема. Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Помилка геометрії угідь. Загальна обчислена площа угідь (0.6599 га) не відповідає площі земельної ділянки, вказаної в електронному документі (0.6600 га). Помилка наявності інформаційного блоку. У інформаційному блоці електронного документу про державний акт не зазначено номер та дату реєстрації.

Відповідач склав протокол від 02.11.2016 № ПП-2016 проведення перевірки електронного документа в розділі якого про відповідність даних електронного документа зазначено, що він не відповідає: наявним даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічним основам, даним індексних кадастрових карт (планів), відомостям про інші об'єкти Державного земельного кадастру, їх кількісним, якісним характеристикам та відомостям про значення оцінки земельної ділянки; встановленим до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа; даним документації із землеустрою або оцінки земель.

22.05.2017 постановою Львівського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 813/835/17 частково задоволено позов ТзОВ "Спільне українсько-австрійське підприємство "Галінвест", визнано протиправним і скасовано рішення № РВ-016 від 02.11.2016 р. відповідача про відмову позивачу у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 25.10.2016 р. про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Постанова Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 р. по адміністративній справі № 813/835/17 в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили.

29.09.2017 позивачем в черговий раз було скеровано відповідачу заяву, в якій він просив провести державну реєстрацію та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці за адресою: м. Львів, вул. Князя Осмомисла, площею 0.6600 га, яка перебуває у його постійному користуванні.

17.10.2017 рішенням № РВ-017 відповідач в черговий раз відмовив позивачу в проведенні державної реєстрації та присвоєнні кадастрового номера вищевказаної земельної ділянки. Рішення мотивоване тим, що в складі Технічної документації представлено копію Державного акта, книга реєстрації державних актів у відділу Головного управління Держгеокадастру у місті Львові Львівської області відсутня, як і відсутня вказівка в самому Державному акті вказівка на номер і дату його видачі, згідно даних державного земельного кадастру ця ділянка відноситься до фактичного користування Галичінвесту без належно оформлених документів та що електронний документ не відповідає встановленим вимогам.

Перевіряючи обгрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, суд керується наступним.

Згідно з пунктом 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

Відповідно до п. 10 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" документи, якими посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Пунктом 3.1. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 № 28 передбачено, що державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною ОСОБА_3 народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування. Згідно з п.3.4 вказаної Інструкції Книги записів (реєстрації) державних актів і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) ведуться виконавчими органами відповідних сільських, селищних, міських ОСОБА_3 народних депутатів (міст обласного підпорядкування), відділами земельних ресурсів районних державних адміністрацій, управліннями земельних ресурсів Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Пунктами 4.1, 4.2 вказаної Інструкції передбачено, що власники землі і землекористувачі зберігають видані їм державні акти і договори на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) як документи постійного зберігання. Другі примірники державних актів і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у тих органах, що здійсню-вали їх видачу і реєстрацію.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно з ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Статтею 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

Згідно зі ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Як передбачено п.115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України №1051 від 17.10.2012, державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земель них ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється відповідними державними кадастровими реєстраторами. Згідно з п.8 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України № 1051 від 17.10.2012 до повноважень державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держгеокадастру належать, зокрема, внесення до Державного земельного кадастру або надання відмови у внесенні відомостей (змін до них) про землі та земельні ділянки (їх частини), розташовані в межах районів у мм.Києві та Севастополі, а також міст, селищ, сіл, розташованих у їх межах; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації. Як передбачено в п.67 вказаного Порядку внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України та вказаного Порядку.

В ході судового розгляду справи відповідач не надав доказів скасування чи визнання недійсним Державного акту на право користування землею (серія В № 039434) на передану в постійне користування земельну ділянку площею 0.6600 га на пл. 300-річчя Возз'єднання у м. Львові (тепер - пл. Князя Осмомисла), виданого позивачу в адміністративному чи в судовому порядку, а також доказів його фальсифікації чи підробки, тому такий акт є чинним та з нього виникають відповідні права та обовязки. З огляду на це, посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що акт нібито не відповідає вимогам, які ставляться до таких актів, є безпідставними.

Суд також звертає увагу на те, що відсутність книги реєстрації державного акта у відділі Держгеокадастру у м.Львові не може позбавляти позивача права на внесення відомостей (змін) до Державного земельного кадастру, оскільки обов'язок по збереженню відповідної книги покладено законодавством на відповідача.

Дослідивши оскаржуване рішення, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (місцевості) позивача, виконану КП "Картограф" суд не вбачає невідповідності технічної документації даним Державного земельного кадастру.

Крім того, необхідно зазначити, що вказані вище обставини встановлені постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 р. в адміністративній справі № 813/835/17, яка набрала законної сили, і в силу приписів ч.4 ст. 78 КАС України доказуванню не підлягають.

Частиною 6 ст. 24 ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено повний і виключний перелік підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, а саме: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. На жодну із зазначених підстав в даній нормі права в оскаржуваному рішенні відповідач не послався.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що рішення державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області ОСОБА_2 про відмову товариству з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-австрійське підприємство "Галінвест" у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, позовна вимога в частині зобовязати відповідача провести державну реєстрацію та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці за адресою: м. Львів, вул. Князя Осмомисла, площею 0.6600 га шляхом внесення відомостей до Державного земельного кадастру згідно з Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у постійному користуванні товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-австрійське підприємство "Галінвест" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється відповідними державними кадастровими реєстраторами.

Згідно з п.8 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України № 1051 від 17.10.2012 до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держгеокадастру належать, зокрема, внесення до Державного земельного кадастру або надання відмови у внесенні відомостей (змін до них) про: землі та земельні ділянки (їх частини), розташовані в межах районів у м. Києві та м.Севастополі, а також міст, селищ, сіл, розташованих у їх межах; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації. Як передбачено в п.67 вказаного Порядку внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та вказаного Порядку.

З наведених нормативних положень випливає, що прийняття рішення про проведення державної реєстрації земельної ділянки шляхом внесення відомостей до Державного земельного кадастру є компетенцією відповідача.

Згідно Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 18.03.2014 року № 21-11а14.

Водночас, з метою повного захисту прав і інтересів позивача, суд вирішив зобовязати державного кадастрового реєстратора ОСОБА_2 повторно розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-австрійське підприємство Галінвест від 29.09.2017 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та прийняти відповідне рішення.

Щодо вимоги позивача про постановлення окремої ухвали суду про наявність підстав для розгляду питання про притягнення до відповідальності кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області ОСОБА_2 слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави вважати, що постановлення окремої ухвали у випадку виявлення під час розгляду справи порушень закону є правом суду, а не його обов'язком.

З урахуванням досліджених доказів та правових висновків за наслідками розгляду адміністративної справи, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали у відповідності до ст.249 КАС України.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 72 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, за результатами системного аналізу приписів зазначеного законодавства у взаємозвязку з обставинами даної справи, суд дійшов висновку, що позов ТзОВ "Спільне українсько-австрійське підприємство "Галінвест" підлягає частковому задоволенню.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-78, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 , пп.15.5 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області ОСОБА_2 №РВ-017 від 17.10.2017 про відмову товариству з обмеженою відповідальністю спільне українсько-австрійське підприємство Галінвест у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Зобовязати державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області ОСОБА_2 повторно розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-австрійське підприємство Галінвест від 29.09.2017 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-австрійське підприємство Галінвест судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.03.2018.

Суддя В.М. Сакалош