Справа № 152/1881/17
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 березня 2018 р. Справа № 152/1881/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара Павла Анатолійовича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок

ВСТАНОВИВ:

До Шаргородського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 року з урахуванням проведених за цей період виплат щомісячного довічного грошового утримання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є професійним суддею у відставці, страховий стаж 24 роки, перебуває на обліку відповідача, як внутрішньопереміщена особа. Згідно довідки ТУ ДСА України в Донецькій області суддівська винагорода змінилась з 01.12.2016 року, оскільки до неї включена матеріальна допомога на оздоровлення, на підставі ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 26.10.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення вказаного перерахунку та отримав 02.11.2017 року розпорядження № 148612, яким йому було відмовлено у здійснені перерахунку. Відмову мотивовано тим, що матеріальна допомога на оздоровлення не належить до суддівської винагороди.

ОСОБА_1, не погоджується із такою відмовою Пенсійного фонду та, звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Шаргородського районного суду від 18.01.2018 року передано адміністративну справу №152/1881/17 на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду за підсудністю.

09.02.2018 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду з Шаргородського районного суду Вінницької області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 року з урахуванням проведених за цей період виплат щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.02.2018 року адміністративну справу №152/1881/17 прийнято до провадження та прийнято рішення здійснювати розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Крім того, судом запропоновано відповідачу у 15-денний термін з дня отримання ухвали суду подати відзив на позовну заяву.

Як випливає із відзиву на адміністративний позов (вх. №7964 від 28.02.2018), відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зазначає, що згідно положень Закону України № 2453 «Про судоустрій і статус суддів» з урахуванням Рішення конституційного суду від 08.06.2016 року за № 4-рп/2016 та Закону України № 1402 «Про судоустрій і статус суддів» перерахунок грошового утримання здійснюється у разі зміни грошового утримання (розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді). Перерахунок проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінився такий розмір. До складу суддівської винагороди не входить матеріальна допомога на оздоровлення. Відповідач також вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду та перерахунок з 01.12.2016 року, оскільки останній отримав довідку про склад заробітної плати від 05.12.2016 року № 08-3066 та чітко знав і мав знати, що у цю довідку не включено матеріальну допомогу. Крім цього, відповідач заперечує проти стягнення судового збору, оскільки кошти Пенсійного фонду формуються за рахунок страхових внесків та чітко витрачаються у відповідності до вимог законодавства. Кошти на сплату судового збору не передбачені. На підставі зазначеного, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, є професійним суддею у відставці, перебуває на обліку Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як внутрішньоперемішена особа та отримує щомісячне довічне грошове утримання згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позивачем була отримана довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ТУ ДСА України в Донецькій області від 10.10.2017 року за № 04-41-1569-17, згідно якої його заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за грудень 2016 року склала 25333,34 грн.. Вказана сума складається, крім іншого, з матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 1333,34 грн.

26.10.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням складових, визначених вказаною довідкою.

Розпорядженням від 01.11.2017 року за № 148612 позивачеві було відмовлено у здійснені вказаного перерахунку.

Позивач не погодився із відмовою щодо перерахунку грошового утримання та звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позову, суд виходив з такого.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з п. 25 розділу «Перехідні положення» цього Закону розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

У відповідності до вимог ст. 142 Закону здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Ст. 135 Закону передбачено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та відповідних доплат.

Крім цього, ст. 136 Закону визначено, що суддям також виплачується допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Конституційний суд у рішенні по справі про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці від 08.06.2016 року № 4рп/2016 зазначив, що Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй (стаття 1, частини перша, друга статті 8 Основного Закону України).

За ч.1 ст. 126 Основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист.

Однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Матеріальне забезпечення суддів після виходу їх у відставку як складова їхнього правового статусу є не особистим привілеєм, а засобом конституційного забезпечення незалежності суддів, які здійснюють правосуддя, і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду за справедливим, неупередженим та незалежним правосуддям.

Відповідно до Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обовязків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість; статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Таким чином, Конституційний Суд України наголошує, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

З наведеного вбачається відсутність у розмежуванні поняття суддя та суддя у відставці, а також рівня належного матеріального забезпечення.

Зазначене підтверджується також і відомостями ТУ ДСА України в Донецькій області, які викладені у довідці від 10.10.2017 року щодо включення допомоги на оздоровлення у склад щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд приймає до уваги посилання позивача на рішення Верховного суду України від 20.02.2012 року № 21-430а11 щодо висновку про включення допомоги на оздоровлення до складу заробітної плати, з огляду на наступне.

Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судді отримують суддівську винагороду, що за своєю правовою природою є заробітною платою. ТУ ДСА України в Донецькій області позивачеві була видана довідка саме про заробітну плату.

У даному випадку суд виходить із конституційних принципів та загальних засад права, оскільки питання щодо включення матеріальної допомоги на оздоровлення до складу суддівської винагороди не врегульоване діючим законодавством.

Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що враховуючи те, що право позивача на перерахунок грошового утримання встановлено чинним законодавством України, він має право на здійснення такого перерахунку з 01.12.2016 року з урахуванням суми допомоги на оздоровлення у розмірі 1333,34 грн.

Нормами статті 6 КАС України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16.12.1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16.09.1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору ст.. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства"(Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Крім цього, суд зазначає, що позивач просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок грошового утримання при наявності розпорядження відповідача від 01.11.2017 року за № 148612. Суд розглядає адміністративні справи за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. У данному випадку з метою захисту прав та інтересів позивача не має необхідності визнавати протиправним та скасовувати вказане розпорядження відповідача. Зобов`язання його здійснити перерахунок буде достатнім способом захисту порушеного права позивача.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку, що вимога позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового утримання з 01 грудня 2016 року з урахуванням проведених за цей період виплат щомісячного довічного грошового утримання є обґрунтованою.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач отримав довідку ТУ ДСА України у Донецькій області від 10.10.2017 року та 26.10.2017 року звернувся до відповідача із відповідною заявою. 02.11.2017 року отримав від відповідача розпорядження про відмову у здійснені перерахунку, тобто саме з цього часу отримання розпорядження від 01.11.2017 року відраховується строк звернення до суду. З цього часу позивач фактично дізнався про порушення своїх прав на перерахунок.

Суд також не погоджується з позицією відповідача, викладеній у відзиві на позовну заяву, що відсутності можливості стягнення судового збору, з огляду на наступне.

Відповідач є іншим суб'єктом при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, тобто є субєктом владним повноважень у розумінні вимог КАС України.

До того ж, згідно вимог п. 3. ч. 1 ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» джерелами формування коштів Пенсійного фонду є також і кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом.

Органи Пенсійного фонду України Законом України «Про судовий збір» не звільнені від сплати судового збору під час звернення до суду із позовами, відповідно кошти для сплати судового збору повинні бути закладені в кошторис.

Відповідачем також не надані до суду належні та допустимі докази щодо відсутності грошових коштів, призначених на сплату судового збору.

Відсутність необхідних коштів не звільняє субєкта владних повноважень від виконання обовязків, покладених на нього вимогами діючого законодавства.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами вимог п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено, правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Шаргородське обєднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 року з урахуванням проведених за цей період виплат щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Шаргородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович