Справа № 310/5629/17
Суддя: Полянчук Б. І.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/5629/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити дії в якій зазначила, що вона до початку проведення антитерористичної операції на території Донецької області постійно проживала у м. Макіївка. ІНФОРМАЦІЯ_1 року в неї народилась донька - ОСОБА_2 Вона звернулась до управління праці та соціального захисту населення Червоногвардійської районної адміністрації Макіївської міської ради із заявою про призначення їй допомоги при народженні дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Їй призначено допомогу при народженні першої дитини з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року у розмірі 10 320,00 грн. одноразово, з 01.05.2014 року по 30.04.2016 року в розмірі 860,00 грн. щомісячно, та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 130,00 грн. щомісячно. Відповідна допомога виплачувалась їй УПСЗН Червоногвардійської районної адміністрації Макіївської міської ради у встановленому розмірі. У липні 2014 року виплати припинились у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області. З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту їй довелося залишити місце постійного проживання у м. Макіївка та переїхати до м. Бердянська Запорізької області, де вона 12.08.2015 року встала на облік як внутрішньо переміщена особа. В м. Бердянську ІНФОРМАЦІЯ_2 року в неї народилась друга дитина - ОСОБА_3 13.06.2016 року вона звернулась до відповідача з заявою та пакетом документів, необхідних для призначення їй державної допомоги при народженні другої дитини та з заявою про поновлення виплати державної допомоги при народженні першої дитини. Після подання відповідачу цих заяв, його співробітники неодноразово обстежували її за фактичним місцем проживання зі складанням актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, а саме 15.06.2016 року, 12.08.2016 року, 07.12.2016 року, пояснюючи, що це необхідно для розгляду її заяв про виплату державної допомоги при народженні дитини. З листа відповідача від 14.03.2017 року їй стало відомо, що їй призначено допомогу при народженні другої дитини ОСОБА_3 з 01.06.2016 року по 31.12.2018 року у розмірі 860,00 грн. щомісячно та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на ОСОБА_2 з 01.06.2016 року по 24.04.2017 року у розмірі 130,00 грн. щомісячно. При цьому нараховано та виплачено на її банківський рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк»: у лютому 2017 року - 1170,00 грн. (допомога по догляду за дитиною до 3-х років за період з червня 2016 року по лютий 2017 року) та 7740,00 грн. (допомога при народженні дитини за період з червня 2016 року по лютий 2017 року); у березні 2017 року - 130,00 грн. (допомога по догляду за дитиною до 3-х років за березень 2017 року) та 860,00 грн. (допомога при народженні дитини за березень 2017 року). Вважає дії відповідача в частині не нарахування та невиплати їй державної допомоги при народженні першої дитини з 01.08.2014 року по 30.04.2016 року в розмірі 860,00 грн. щомісячно, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 25.04.2016 року по 31.05.2016 року у розмірі 130,00 грн. щомісячно, державної допомоги при народженні другої дитини у розмірі 10320,00 грн. одноразово та з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року в розмірі 860,00 грн. щомісячно. Вказала, що відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751, допомога при народженні дитини, яка народилася після 8 квітня 2011 року, надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців. При цьому особам, які на 30 червня 2014 року мали право на отримання допомоги при народженні (усиновленні) дитини у розмірі, встановленому на першу дитину, після досягнення дитиною двох років на наступні 12 місяців призначається щомісячна допомога у розмірі 130 гривень. Виплати, які призначені УПСЗН Червоногвардійської районної адміністрації Макіївської міської ради припинені у серпні 2014 року у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території м. Макіївки Донецької області відповідно до Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою КМУ від 07.11.2014 року №595, тобто з вини органу, який призначав та виплачував їй державну допомогу при народженні першої дитини. Пунктом 55 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 року №1751 передбачено, що призначені, але своєчасно не одержані суми державної допомоги сім'ям з дітьми з вини органу, що призначає або виплачує зазначену допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень. При цьому виплата здійснюється виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на день її призначення. Пунктом 9.3 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 року № 345 передбачено, що за новим місцем проживання (реєстрації) допомога призначається (подовжується її виплата) на підставі заяви та документів, визначених у відповідних нормативно-правових актах. При цьому за неможливості протягом місяця одержати довідку-атестат з управлінь, що залишаються в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, з метою захисту права громадян України на одержання призначеної згідно з чинним законодавством державної допомоги, неотримані суми допомоги одержувачам виплачуються за минулий період на підставі інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному сайті Міністерства соціальної політики України. Відповідно до інформації про стан фінансування та виплати державної допомоги в Донецькій області, що оприлюднюється на офіційному сайті Міністерства соціальної політики України, фінансування з Державного бюджету місцевим бюджетам до м. Макіївка не надходило з серпня 2014 року. Зазначений факт підтверджується також листом Міністерства соціальної політики України від 10.07.2017 року №1537/0/111-17/206. Вважає, що відповідач під час розгляду її заяви від 13.06.2016 про поновлення виплати державної допомоги при народженні першої дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку мав прийняти рішення з 01.08.2014 року (з моменту припинення виплати допомоги УПСЗН Червоногвардійської райадміністрації Макіївської міської ради), а не з моменту її звернення до відповідача про поновлення її виплати. Їй безпідставно не нараховано та не виплачено частину державної допомоги при народженні першої дитини з 01.08.2014 по 30.04.2016 в розмірі 860,00 грн. щомісячно та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на період з 25.04.2016 року по 31.05.2016 року включно у розмірі 130,00 грн. щомісячно. Також вказала, що їй безпідставно не нараховано та не виплачено частину державної допомоги при народженні другої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка виплачується одноразово на підставі ст. 12 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми та п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 року №1751. Не зважаючи на те, що відповідач листом від 04.05.2017 року пояснив, що у переданій нею з УПСЗН Червоногвардійської райадміністрації Макіївської міської ради особовій справі відсутня частина аркушів, вважає його дії неправомірними, оскільки її друга дитина ОСОБА_3 народився після її виїзду з м. Макіївки Донецької області. Відповідачем безпідставно скорочено термін виплати їй частини державної допомоги при народженні другої дитини, оскільки статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», пункту 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751, допомога при народженні дитини, яка народилася після 30 червня 2014 року надається у розмірі 41280 гривень; виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами (по 860,00 грн. щомісячно). Відповідач мав призначити їй державну допомогу з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, а не з 01.06.2016 року по 31.12.2018 року. Просила визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області щодо не нарахування та невиплати їй державної допомоги при народженні першої дитини з 01.08.2014 року по 30.04.2016 року в розмірі 860,00 грн. щомісячно та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 25.04.2016 року по 31.05.2016 року у розмірі 130,00 грн. щомісячно та зобов'язати нарахувати та здійснити ці виплати. Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області щодо ненарахування та невиплати їй державної допомоги при народженні другої дитини у розмірі 10320,00 грн. одноразово та з 01.01.2016 по 31.05.2016 в розмірі 860,00 грн. щомісячно та зобов'язати нарахувати та здійснити ці виплати. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць. Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області подати у місячний строк звіт про виконання судового рішення.

Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Представник відповідача у письмових запереченнях та в судовому засіданні пояснив суду, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з вимогами з 01.08.2014 року по 31.05.2016 року, оскільки вона звернулась до суду тільки 09.08.2017 року. Відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 року №1751, виплата допомоги поновлюється у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою. Позивач звернувся із заявою про виплату допомоги при народженні на другу дитину та поновлення виплати допомоги на першу дитину 13.06.2016 року, тобто після майже двох років після припинення, оскільки зі слів позивача виплату припинено з 01.08.2014 року. За вказаних обставин законних підстав для призначення допомоги про народженні за минулий час немає. Відповідно до постанови КМУ від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» виконавчим комітетом Бердянської міської ради від 29.06.2016 року №242 створено комісію з питань призначення/відновлення або відмову у призначення/відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Рішенням комісії від 18.08.2016 року протоколом №6 прийнято рішення відправити справу на доопрацювання, а саме направлено запит до Державної прикордонної служби України. Після отримання інформації проведено акт обстеження матеріально-побутових умов і заяву повторно розглянуто на комісії (протокол №25 від 09.12.2016 року) та прийнято рішення призначити допомогу при народженні дитини відповідно до заяви від 13.06.2016 року починаючи з місяця звернення. У січні 2017 року позивачу призначено щомісячну допомогу на першу дитину до трьох років на період з 01.06.2016 року по 24.04.2017 року в розмірі 130 грн. та допомогу при народженні на другу дитину на період з 01.06.2016 року по 31.12.2018 року в розмірі 860,00 грн. щомісячно. Дані рішення позивачем не оскаржувались, є чинними та підлягають виконанню. Дії відповідача повністю відповідають чинному законодавству, рішення про призначення або про відмову в призначенні приймаються на підставі рішень комісії, які створено відповідно до постанови КМУ, а відповідно до ст. 117 Конституції України, акти КМУ є обов'язковими до виконання. Згідно рішення від 28.08.2017 року №346 довідка внутрішньо переміщеної особи скасована згідно п. 3 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» в зв'язку з тривалою відсутністю понад 60 днів особи за місцем проживання, про що йому було повідомлено 30.08.2017 року. Позивачу припинено виплату допомоги при народженні з 01.09.2017 року. Відповідач на теперішній час не перебуває на обліку в УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради. Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановлено цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною, скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно зі ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституцією України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до свідоцтва про народження від 07.05.2014 року ОСОБА_2, 24.02.2014 року, яка народилась в м. Макіївка Червоногвардійського району Донецької області є донькою позивача.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 11.03.2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, який народився в м. Донецьку Донецької області є сином позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до довідки від 12.08.2015 року № ОСОБА_1 взята на облік взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, у зв'язку з чим вона фактично проживає у АДРЕСА_1 (а.с.11).

12.06.2016 року ОСОБА_1 подала до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області заяву про призначення допомоги при народженні другої дитини (а.с.14-15), а також заяву про поновлення виплат на старшу дитину (а.с.16).

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області листом від 04.05.2017 року №6554 повідомило, що згідно особової справи, яка була передана до управління 13.06.2016 року, ОСОБА_1 в УПСЗН Червоногвардійської РА Макіївської МР було призначено допомогу при народженні першої дитини з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року в розмірі 10320 грн. одноразово, а з 01.05.2014 року по 30.04.2016 року в розмірі 860 грн. щомісячно на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на період з 23.06.2014 року по 24.04.2017 року в розмірі 130 грн. щомісячно (а.с.18).

Із листа від 14.03.2017 року №3706 вбачається, що Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області ОСОБА_1 призначено допомогу при народженні дитини на ОСОБА_3 з 01.06.2016 року по 31.12.2018 року в розмірі 860 грн. щомісячно та допомогу по догляду за дитиною до 3-х років на ОСОБА_2 з 01.06.2016 року по 24.04.2017 року в розмірі 130 грн. щомісячно. У лютому 2017 року ОСОБА_1 нарахована та виплачено 1170 грн. допомоги по догляду до трьох років за період з червня 2016 року по лютий 2017 року, 130 грн. за березень 2017 року. Крім того, ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 7740 грн. допомоги при народженні дитини за період з червня 2016 року по лютий 2017 року та 860 грн. за березень 2017 року (а.с.17).

Зазначене підтверджується довідкою про отримання допомоги (а.с.19), витягами з протоколів засідання комісії з питань щодо призначення/відновлення або про відмову у призначенні/відновленні соціальних виплат №25 від 09.12.2016 року та №6 від 18.08.2016 року (а.с. 39,40), рішеннями Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 31.08.2017 року та 25.01.2017 року (а.с.39,40).

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови призначення і виплати державної допомоги при народженні дитини, визначено Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою КМУ від 27.12.2001 року №175.

Згідно з п. 10 зазначеного порядку допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Умови призначення вказаної допомоги та перелік документів, необхідний для її призначення, визначено ст.11 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а також пунктами 11, 12 зазначеного вище порядку.

Відповідно до п. 15 цього порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми одному з батьків дитини (опікуну) допомога при народженні дитини призначається і виплачується органами соціального захисту населення за місцем їх реєстрації. Допомога може бути призначена за місцем фактичного проживання за умови подання довідки про неодержання зазначеної допомоги в органах соціального захисту населення за місцем реєстрації.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ №505 від 01.10.2014 року, визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї у таких розмірах:

для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 грн. на одну особу (члена сім'ї); для працездатних осіб - 442 грн. на одну особу (члена сім'ї).

Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2 400 грн.

Перелік підстав для припинення раніше призначеної допомоги при народженні дитини визначено положеннями ч. 9 ст. 11 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та абз. 18 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, відповідно до яких виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір'ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги; виникнення інших обставин.

Рішенням Конституційного суду України від 08 червня 2016 року №1-2/2016 визнано не відповідаючим Конституції України (неконституційним) абзац сьомий частини 9 статті 11 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року №2811-ХІІ з послідуючими змінами, згідно якому виплата допомоги при народженні дитини зупиняється «у випадку виникнення інших обставин». Та абзац сьомий частини 9 статті 11 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року №2811-ХІІ з послідуючими змінами, визнаний неконституційним втрачає силу з дня прийняття Конституційним судом України цього рішення.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про охорону дитинства», з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми та іншими законами України. Зокрема, допомога при народженні дитини є видом державної допомоги сім'ям з дітьми, закріпленим у ст. 3 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Таким чином, для громадян України єдиною обов'язковою умовою, яка надає право на отримання вказаної державної допомоги, є виховання та проживання у сім'ї неповнолітньої дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та її діти є громадянами України, мають такі ж самі конституційні права як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання (перебування).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Суд не може взяти до уваги доводи відповідача про відсутність підстав для поновлення виплати допомоги у зв`язку з тим, що заявник звернувся до управління з заявою пізніше 12 календарних місяців після припинення виплати допомоги при народження дитини та на дітей одиноким матерям, оскільки відповідно до абз. 32 п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами сімнадцятим - двадцять третім, двадцять шостим і двадцять сьомим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Тобто, це право особи, що фактично здійснює догляд за дитиною, а не її обов'язок. В даному випадку позивач обрав інший спосіб захисту порушеного права - звернення до суду із цим позовом, що не суперечить діючому законодавству України.

Під час вирішення спору було встановлено протиправність припинення виплати допомоги, в силу чого посилання відповідача на необхідність звернення позивача у вказаний строк для поновлення виплати, є необґрунтованими.

Матеріали справи не містять доказів отримання позивачем рішень від 25.01.2017 року та від 31.08.2017 року, а тому відсутні підстави вважати, що позивач звернулась з адміністративним позовом до суду з порушенням строків, встановлених діючим на час звернення законодавством.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд звертається до положень ст. 1, 3 Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (ч. 2 ст. 46 Конституції України) і забезпечується частиною другою ст. 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно ч. 2 ст. 7 ЗУ Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Утверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави. Таким чином, право позивача на отримання допомоги є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Також, п. 1 ч. 1 ст. 92 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов'язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, позивачем доведено її право на отримання державної допомоги при народженні дитини та її поновлення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивачем при поданні до суду адміністративного позову сплачено судовий збір 1280 грн., тому зазначені грошові кошти підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Суд вважає, що вимога позивача допустити негайне виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць не може бути задоволена, оскільки порядок вирішення цього питання визначено ст. 371 КАС України, яка передбачає подання заінтересованою особою окремої заяви про звернення рішення до негайного виконання, спеціальний порядок його розгляду і прийняття рішення шляхом винесення ухвали, а не рішення.

Не підлягає задоволенню і вимога позивача про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області подати у місячний строк звіт про виконання судового рішення, оскільки позивачем жодним чином не обґрунтовано необхідність в цьому, а за ст. 382 КАС України це не є обов'язком суду.

Керуючись ст.ст. 139,241-246,255,295,297,371 КАС України, ст.ст. 8, 22, 46, 64, 92 Конституції України, ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб», ЗУ Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», «Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженим постановою КМУ від 27.12.2001 року №175, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 державної допомоги при народженні першої дитини з 01.08.2014 року по 30.04.2016 року в розмірі 860,00 грн. щомісячно та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 25.04.2016 року по 31.05.2016 року у розмірі 130,00 грн. щомісячно

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області нарахувати та виплати ОСОБА_1 державну допомогу при народженні першої дитини з 01.08.2014 року по 30.04.2016 року в розмірі 860,00 грн. щомісячно та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 25.04.2016 року по 31.05.2016 року у розмірі 130,00 грн. щомісячно.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 державної допомоги при народженні другої дитини у розмірі 10320,00 грн. одноразово та з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року в розмірі 860,00 грн. щомісячно.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні другої дитини у розмірі 10320,00 грн. одноразово та з 01.01.2016 року по 31.05.2016 року в розмірі 860,00 грн. щомісячно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області на користь ОСОБА_1 1280 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя