Справа № 826/4935/16
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №826/4935/16 Головуючий у 1-й інстанції: Дегтярьова О.В. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2018 року (розглянуту в порядку письмового провадження)

у справі №826/1935/16

за позовом ОСОБА_2

до відповідача 1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

2. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "АВАНТ БАНК" Ларченко Ірини Миколаївни,

3. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "АВАНТ БАНК" Кічука Олега Івановича

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

представника позивача ОСОБА_6

та представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "АВАНТ БАНК" Ларченко Ірини Миколаївни, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "АВАНТ БАНК" Кічука Олега Івановича, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» Ларченко І.М., яке оформлено наказом № 57 від 23.02.2016 року, про визнання нікчемним (правочину) операції по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_2 відкритого на підставі Договору банківського рахунку фізичної особи № РКО-Ф/16/НОМЕР_2, укладеного 29.01.2016 між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «АВАНТ-БАНК», яка була проведена 29.01.2016 року на суму 6 500 (шість тисяч п'ятсот) доларів США.;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «АВАНТ- БАНК» Ларченко І.М., якій Фонд гарантування вкладів фізичних осіб делегував свої повноваження тимчасового адміністратора, подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про мене, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АВАНТ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі суми у 163 486 (сто шістдесят три тисячі чотириста вісімдесят шість) гривень 50 копійок, що за встановленим курсом було еквівалентом суми 6 500 (шість тисяч п'ятсот) доларів США, що була розміщена на поточному рахунку позивача НОМЕР_2 в іноземній валюті - доларів США, який був відкритий на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № РКО-Ф/13/4306, укладеного 05.03.2013 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «АВАНТ-БАНК».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є вкладником ПАТ «АВАНТ-БАНК» на підставі відкритих у банку договорів банківського рахунку, на один з яких йому від іншої фізичної особи у законний спосіб були перераховані кошти. ОСОБА_2 вважає, що його законні права на отримання гарантованого відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були порушені внаслідок прийняття Уповноваженою особою Фонду Ларченко І.М. протиправного рішення відповідача про визнання нікчемним (правочину) операції по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок позивача № НОМЕР_2 відкритого на підставі договору банківського рахунку фізичної особи № РКО-Ф/16/НОМЕР_2 від 29.01.2016 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем неправомірно прийнято наказ про визнання нікчемним (правочину) операції по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок позивача та відповідачем безпідставно та необґрунтовано на думку позивача не було подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АВАНТ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб .

Відповідачем було подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм матеріального права.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 315, ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ПАТ «АВАНТ-БАНК», як банком, та ОСОБА_2, як клієнтом, 05.03.2013 укладено договір № РКО-Ф/13/4306 банківського рахунку фізичної особи, за умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_2 у доларах США та надає послуги з розрахункового касового обслуговування.

29 січня 2016 року між вказаними сторонами був укладений аналогічний за змістом договір № РКО-Ф/16/НОМЕР_2 банківського рахунку фізичної особи, за умовами якого банк відкрив клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 у доларах США.

При цьому, 29 січня 2016 року на поточний рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_2 від ОСОБА_8, який також є клієнтом ПАТ «АВАНТ-БАНК», з рахунку № НОМЕР_3, перераховано кошти у розмірі 6 500 дол. США, призначення платежу «поповнення власного поточного рахунку».

В той же день кошти у зазначеній сумі були перераховані з поточного рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 на його інший поточний рахунок НОМЕР_2.

Наведені обставини підтверджуються наданою позивачем разом з матеріалами позову копіями виписки банку по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з 04.01.2016 року по 29.01.2016 року, платіжного доручення в іноземній валюті № 1 від 29.01.2016 року та меморіального ордера №804508 від 29.01.2016.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 29.01.2016 №44 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 29.01.2016 року №44 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Авант-Банк", згідно якого з 29.01.2016 по 28.02.2016 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрацію в ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірину Миколаївну.

Згідно наказу Уповноваженої особи від 29.01.2016 №15 створено комісію з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ "Авант-Банк".

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АВАНТ-БАНК» Ларченко І.М. № 57 від 23.02.2016 затверджено перелік нікчемних правочинів, серед яких наявна операція по перерахуванню 29.01.2016 року коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_2 на суму 6 500 дол. США.

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АВАНТ-БАНК» Ларченко І.М. від 25.02.2016 № 897 позивача повідомлено про нікчемність (правочинів) - операції по перерахуванню 29.01.2016 коштів з рахунку фізичної особи на рахунок НОМЕР_2 на суму 6 500 дол. США, згідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

26.02.2016 року, на підставі постанови Правління НБУ від 25.02.2016 року № 109 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АВАНТ-БАНК», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 262 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Авант-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Цим Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 262 призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «АВАНТ-БАНК», визначені ст.ст. 37, 38, 47 - 52, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко Ірині Миколаївні строком на два роки із 26.02.2016 року до 25.02.2018 року включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2065 від 22.05.2017 року про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «АВАНТ-БАНК». Згідно з цим Рішенням повноваження ліквідатора ПАТ «АВАНТ-БАНК» визначені, зокрема, ст.ст. 37, 38, 47 - 52, 521, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», делеговано Кічуку Олегу Івановичу з 25.05.2017 року.

Вважаючи зазначені дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» протиправними позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даною позовною заявою.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку, про обґрунтованість дій відповідача та правомірності прийняття наказу № 57 від 23.02.2016 про визнання нікчемним (правочину) операції по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_2 та відповідно не подання додаткової інформації про ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АВАНТ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин першої-третьої статті 27 зазначеного Закону передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Приписи ч. 6 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначають, що Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Як вбачається зі змісту повідомлення Уповноваженої особи від 25.02.2016 №897 про нікчемність правочину, операції з перерахування коштів з рахунку іншої фізичної особи на рахунок НОМЕР_2, проведені 29.01.2016 на суму 6500,00 доларів США, та договір банківського вкладу є нікчемними на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Приписи ч. 3 ст. 38 вказаного Закону визначають, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Наведене дає підстави для висновку про наявність в Уповноваженої особи, а у подальшому у Фонду обов'язку забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також права на вчинення дій щодо повідомлення осіб про нікчемність договорів і застосування наслідків їх нікчемності.

Разом з тим, аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Положеннями ст. 228 Цивільного кодексу України визначено, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Таким чином, законодавчо визначене право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених у ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (наведений висновок суду відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, що наведена в його

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України постанові від 21.01.2016 № К/800/26658/15, ухвалах від 05.09.2017 № К/800/2520/16, від 30.11.2017 № К/800/22496/16.

Колегія суддів звертає увагу, що 29.01.2016 року постановою Правління НБУ №44 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Авант-Банк", з 29.01.2016 по 28.02.2016 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрацію в ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірину Миколаївну.

Проте з матеріалів справи вбачається, що станом на час дії тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи, договір з позивачем від імені банку було укладено з ОСОБА_9, який вже відповідних повноважень не мав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, підставою для визнання нікчемними операцій з перерахування коштів на рахунок ОСОБА_10 та договору банківського вкладу (депозиту), укладеного позивачем з ПАТ «Авант-Банк», визначено п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, відповідно до якого правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Позивач не був включений до Переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв'язку з нікчемністю операції по перерахуванню коштів з рахунку ОСОБА_8 на рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_2, відкритого на підставі договору банківського рахунку фізичної особи №РКО-Ф/16/НОМЕР_2 від 29.01.2016.

29 січня 2016 року ОСОБА_8 перерахував зі свого рахунку № НОМЕР_3, відкритого у ПАТ «АВАНТ-БАНК», суми безготівкових коштів у різних розмірах (валюта - долар США) на рахунки інших фізичних осіб (в тому числі, на рахунок позивача), у зв'язку з тим, що сума на рахунку ОСОБА_8 перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошей Фондом (200 000 грн.) і відповідно з огляду на платіжний стан Банку, для такого клієнта існував ризик, щодо незадоволення його вимог в результаті ліквідації Банку.

На підтвердження наведених обставин матеріали справи містять виписку ПАТ «АВАНТ-БАНК» по особовому рахунку № НОМЕР_3 ОСОБА_8 за період з 01.01.2016 по 17.06.2016.

Згідно банківської виписки вбачається розміщення ОСОБА_8 у ПАТ «АВАНТ-БАНК» валютного вкладу у значній сумі (операції з внесення 06.01.2016 коштів на депозитний рахунок за договором № Д-ф/16/1014-00112 від 06.01.2016 у сумах 40 000 та 54 527,89 дол. США). У період з 14.01.2016 по 29.01.2016 безготівкові кошти на різні суми були переказані з рахунку ОСОБА_8 № НОМЕР_3 на рахунки інших фізичних осіб - клієнтів Банку (в тому числі 29.01.2016 на рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_2 у сумі 6500 дол. США).

Валютні кошти надійшли на рахунки позивача, а також інших фізичних осіб, шляхом подрібнення великого депозиту ОСОБА_8, що, на думку відповідача, свідчить про те, що ця операція здійснювалась за рахунок внутрішніх проводок та не передбачала переміщення реальних коштів.

23 лютого 2016 року суми безготівкових коштів, перераховані попередньо іншим фізичним особам переважно з призначенням «поповнення власного поточного рахунку», були повернуті на рахунок ОСОБА_8 внаслідок застосування наслідків нікчемності правочинів.

Постановою Правління НБУ № 365 від 16.09.2013 було встановлено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку. Зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи не дозволяється.

Таким чином вказані операції, щодо перерахування коштів в іноземній валюті на рахунок позивача вчинена з порушенням законодавства України.

З огляду на викладене вбачається, що зазначені дії відбувалися з метою отримання коштів не від банку, а з метою отримання коштів від Фонду, що свідчить про штучність та фіктивність створення відповідних правових підстав для цього.

Отже даними операціями ОСОБА_8 було надано переваги перед іншими добросовісними вкладниками та кредиторами, а тому операція по перерахуванню коштів з рахунку ОСОБА_8 на рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_2 є нікчемною.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що відповідачем при прийнятті рішення про нікчемність правочину було надано оцінку нікчемності операції по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок позивача, а не оцінку недійсності правочину, оскільки в зазначеному рішенні уповноваженої особи фонду гарантування було надано оцінку як самій трансакції - операції по перерахуванню коштів про нікчемність правочину так і самому правочину, який є наслідком нікчемності операції по перерахуванню коштів.

Також колегія суддів звертає увагу, на ту обставину, що постановою Національного банку України 10.12.2015 року Правлінням НБУ було прийнято постанову № 878/БТ «Про віднесення ПАТ «АВАНТ-БАНК» до категорії проблемних та запроваджено особливий режиму контролю за діяльністю банку» строком до 180 днів: не допускається проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

У даному випадку, як вже зазначалося, операція, щодо перерахування частини банківського вкладу на загальну суму 6 500 дол. США від ОСОБА_8 до позивача була проведена 29.01.2016 року, тобто в період дії постанови НБУ від 10.12.2015 № 878/БТ та встановлених заборон, що за результатами низки описаних вище операцій призводило до безпідставного збільшення витрат, пов'язаних із виведенням банку з ринку, до збільшення гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду, що є наслідком надання заборонених переваг одному вкладнику над іншими вкладниками з виникненням передумов для відшкодування суми, що перебільшує суму гарантованого відшкодування, поза черговістю задоволення вимог кредиторів.

Крім того 02.06.2016 був затверджений реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ «АВАНТ-БАНК», до якого включено вимоги ОСОБА_8 Грошові кошти, що йому належать рахуються на його рахунку та належать йому до виплати згідно встановленої черговості.

Позивач правових підстав щодо надходження на його поточний рахунок валютних коштів від іншої фізичної особи - власника великого депозиту не навів, а також всупереч вимогам ухвали суду першої інстанції від 06.11.2017, якою було зобов'язано позивача надати письмові пояснення з питань мети, підстав та порядку перерахування іншою особою безготівкових коштів на його поточний рахунок у сумі 6 500 дол. США від ОСОБА_8 не пояснив.

Крім того, відповідно до постанови Правління НБУ № 365 від 16.09.2013 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом внесення готівки власником рахунку. Зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи не дозволяється.

Зазначені правила є спеціальними, застосовуються з 2013 року та, виходячи з часу прийняття, превалюють над загальними правилами, встановленими абз. 15 п. 7.12. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення та дії Уповноваженої особи Фонду гарантування є правомірними, у тому числі і щодо прийняття рішення і видачі наказу про віднесення спірних операцій до нікчемних, так як банк в особі Уповноваженої особи Фонду діяв у межах наданих йому повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України з урахуванням того, що позивач не набув законного статусу вкладника, а кошти, які надійшли на рахунок - законного статусу вкладу, та внаслідок вчинення спірних операцій її учасниками створювались передумови для відшкодування коштів за рахунок Фонду через надання зовнішніх ознак правомірності операціям, проведення яких було заборонено.

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам статті 86 КАС України.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 14 березня 2018 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

ОСОБА_12