Справа № П/811/1613/17
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2018 рокусправа № П/811/1613/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельника В.В.

судді: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року (суддя - Кармазіна Т.М., дата складання повного тексту 29.11.2017 року) у справі № П/811/1613/17

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Кіровоградської області

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до Прокуратури Кіровоградської області (далі по тексту - Відповідач), в якому просив:

1) визнати протиправним рішення прокурора Кіровоградської області (повідомлення № 11-2410-16 від 03 листопада 2016 року) про відмову у задоволенні його звернень про внесення змін у вигляді доповнень до записів у трудову книжку;

2) зобов'язати Відповідача прийняти від Позивача трудову книжку та внести до неї зміни:

- після запису від 26.04.1996 про призначення на посаду прокурора м. Кіровограда вчинити запис про звільнення з посади прокурора міста Кіровограда у зв'язку з ліквідацією прокуратури міста в порядку переведення на роботу в апарат прокуратури Кіровоградської області із посиланням на статті і пункти КЗпП України та № і дати наказу ГПУ №27-К від 12.01.2000;

- після запису про призначення на посаду прокурора-криміналіста вчинити запис про призначення на посаду старшого прокурора-криміналіста з 26 квітня 2000 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі № П/811/1613/17.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки фактичні дані, викладені ним у зверненні від 15.07.2016, залишились без належної оцінки і реагування з боку прокуратури Кіровоградської області, що на думку Позивача, свідчить про формальний розгляд його звернень та про використання наданих їм владних повноважень всупереч меті, з якою ці повноваження надані, та не у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України "Про прокуратуру" і «Про звернення громадян». Зауважує, що всупереч приписам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року (далі - Інструкція № 58) до його трудової книжки не внесено відомості стосовно звільнення в порядку переведення та про призначення на посаду старшого прокурора-криміналіста з 26 квітня 2000 року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року у справі № П/811/1613/17 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що звернення та скарги Позивача розглянуті своєчасно, на які надано обґрунтовані відповіді по суті відповідно до норм Закону № 393/96-ВР, Відповідач відповів на поставлені питання Позивача належним чином та у встановлений законом строк було повідомлено про результати розгляду звернень та скарг, порушення прав Позивача, передбачені Законом № 393/96-ВР, відсутні.

Позивач - ОСОБА_2, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року у справі № П/811/1613/17 та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що записи у трудовій книжці Позивача не відповідають приписам Інструкції № 58, оскільки не внесено запис про звільнення в порядку переведення з посиланням на конкретну норму КЗпП України та №№ і дати наказів Генерального прокурора України. Також трудова книжка Позивача не містить запису про виконання трудових обов'язків саме старшого криміналіста-прокурора, хоча факт виконання Позивачем таких обов'язків підтверджується відповідними розпорядженням, постановою, рапортом.

Відповідач - Прокуратура Кіровоградської області, направила до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. Зазначали, що запис у трудовій книжці Позивача у розділі «Відомості про роботу» про призначення прокурором-криміналістом прокуратури області відповідають тексту наказу прокурора області від 12.01.2001 року № 9 та вимогам Інструкції № 58. Крім того, згідно штатного розпису прокуратури Кіровоградської області на 2000 рік, затвердженого Генеральним прокурором України28.01.2000 року, наявна посада прокурора-криміналіста у кількості три одиниці, натомість посада старшого прокурора-криміналіста відсутня. Посилання Позивача на розпорядження прокурора Кіровоградської області від 26.04.2000 року, відповідно до якого ОСОБА_1 призначено старшим прокурором-криміналістом, не є кадровим документом, а є документом з питань організації роботи прокурорів-криміналістів, який регламентує розподіл обов'язків між ними.

Позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку проте в судове засідання не з'явився, з заявою про свою обов'язкову участь у розгляді справи - не надсилав. За таких обставин, з урахуванням думки представника відповідача, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності Позивача.

Представник Відповідача заявлені апеляційні вимоги вважав необґрунтованими та безпідставними, а рішення суду першої інстанції - вмотивованим та законним.

У судовому засіданні заслухавши доповідь судді-доповідача, враховуючи думку представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 15.07.2016 ОСОБА_2 звернувся до прокуратури Кіровоградської області зі зверненням, в якому просив внести до його трудової книжки наступні зміни: замість запису про призначення на посаду прокурора-криміналіста вчинити запис "Переведений на посаду прокурора-криміналіста прокуратури Кіровоградської області у зв'язку з ліквідацією прокуратури міста Кіровограда" із посиланням на відповідну статтю КЗпПУ; доповнити записом про призначення його старшим прокурором-криміналістом прокуратури Кіровоградської області; запис про звільнення його з посади доповнити словом "Старшого" перед словами "прокурора-криміналіста", а також просив видати йому довідку про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії на підставі Постанови КМУ №1013 від 09.12.2015, в якій вказати розмір посадового окладу, який відповідає посадовому окладу прокурора міста Кіровограда, а також надбавку за стаж слідчої роботи понад 5 років (а.с.9).

04 серпня 2016 року прокуратурою Кіровоградської області надіслано на адресу позивача лист за вих. № 11-2410, в якому останньому повідомлено, що вивченням архівної особової справи встановлено, що записи, внесені до його трудової книжки відповідають винесеним прокурором Кіровоградської області наказам, підстави для внесення змін до записів трудової книжки відсутні (а.с.10).

При цьому, наведено положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України та Міністерства юстиції України від 29.07.1993 № 58.

Також, зазначено, що на вимогу Позивача прокуратурою надано довідку про заробітну плату.

Одночасно, в даному листі прокуратурою Кіровоградської області роз'яснено ОСОБА_1 про оскарження даного рішення вищестоящому прокурору або до суду у відповідності до ст.ст. 15, 17 Закону України "Про звернення громадян".

Також, Позивач звертався до прокуратури Кіровоградської області із повторним зверненням від 03.09.2016 та повторною скаргою від 18.10.2016 (а.с.11, 13), на які Відповідачем надано відповіді за вих.№11-2410-16 від 20.09.2016 та №11-2410-16 від 03.11.2016 (а.с.12, 14).

Позивач оскаржив рішення прокуратури Кіровоградської області № 11-2410-16 від 03 листопада 2016 року до Генеральної прокуратури України (а.с.15-16, 18-19, 21-22), на що останньою надано відповідь від 03.05.2017 №11-23135-16, яку отримано ОСОБА_1 10.05.2017 (а.с.23).

Визнання протиправними вказаного рішення Відповідача та зобов'язання внести відповідні записи до трудової книжки і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, є Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі за текстом - Закон №393/96-ВР).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч.1 ст.3 Закону №393/96-ВР).

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (ч.3 ст.3 Закону №393/96-ВР).

Згідно зі статтею 15 Закону №393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно частини 1 статті 16 Закону №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Крім того, згідно приписів статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З огляду на вищенаведені правові норми, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо дотримання Відповідачем порядку та строків розгляду поданої Позивачем заяви в порядку Закону України «Про звернення громадян».

За приписами частини 2 п. 2.2. Інструкції № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Таким чином, відомості щодо призначення на роботу, звільнення чи переведення на іншу роботу є обов'язковими записами, що повинні вноситися до трудової книжки.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За приписами п. 2.14 Інструкції № 58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництв» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

З аналізу вищенаведених правових норм слідує, що усі записи у трудовій книжці мають здійснюватися у чіткій відповідності саме до того наказу, на підставі якого здійснюється відповідний запис, при цьому фактично оформлення переведення працівника на іншу постійну роботу є ідентичним прийняттю на роботу, тобто запис про прийняття на роботу в порядку переведення вчиняється в такому ж порядку, що і запис про прийняття на роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивача наказом прокурора Кіровоградської області від 12.01.2000 року № 9 було призначено прокурором-криміналістом прокуратури області з 12.01.2000 року (а.с.91).

При цьому ОСОБА_1 було звільнено з посади прокурора м. Кіровограда Кіровоградської області в порядку переведення на роботу в апарат прокуратури Кіровоградської області (ст. 32 КЗпП України) відповідно до наказу № 27-к від 12.01.2000 року (а.с.89).

Так, у трудовій книжці Позивача міститься запис про призначення ОСОБА_1 на посаду прокурора-криміналіста прокуратури області з 12.01.2000 року на підставі наказу від 12.01.2000 року № 9 (а.с.26), який дійсно здійснено у чіткій відповідності до вимог п. 2.14 Інструкції № 58.

При цьому трудова книжка Позивача не містить запис щодо звільнення останнього з посади прокурора м. Кіровограда Кіровоградської області в порядку переведення на роботу в апарат прокуратури Кіровоградської області (ст. 32 КЗпП України) всупереч приписам п.п. 2.2, 2.3 Інструкції № 58 (а.с.89).

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині внесення запису про звільнення з посади прокурора міста Кіровограда у зв'язку з ліквідацією прокуратури міста в порядку переведення на роботу в апарат прокуратури Кіровоградської області із посиланням на статті і пункти КЗпП України та № і дати наказу ГПУ № 27-К від 12.01.2000 року є обґрунтованими, що помилково не було враховано судом першої інстанції.

Стосовно позовних вимог щодо внесення запису на посаду старшого прокурора-криміналіста, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Так, Позивач вважає, що відповідний запис має бути вчинено на підставі розпорядження прокурора Кіровоградської області від 26.04.2000 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було призначено старшим прокурором-криміналістом (а.с.28).

В той же час, відповідно до штатного розпису прокуратури Кіровоградської області на 2000 рік, затвердженого Генеральним прокурором України 28.01.2000 року, наявна лише посада прокурора-криміналіста у кількості три одиниці, при цьому посада старшого прокурора-криміналіста - відсутня (а.с.51).

Слід зазначити, що розпорядження прокурора Кіровоградської області від 26.04.2000 року, на яке посилається Позивач, має назву «Про розподіл обов'язків між прокурорами-криміналістами прокуратури області».

Таким чином, вказаний документ є документом з питань організації роботи прокурорів-криміналістів, який регламентує розподіл обов'язків між ними, а не кадровим документом, на підставі якого було б можливим внесення відповідного запису до трудової книжки.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні даної частини позовних вимог.

Виходячи з наведених норм права та встановлених по справі обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що звернення та скарги Позивача розглянуті своєчасно, на які надано обґрунтовані відповіді по суті відповідно до норм Закону №393/96-ВР, Відповідач відповів на поставлені питання позивача належним чином та у встановлений законом строк було повідомлено про результати розгляду звернень та скарг.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи були порушені норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і тому вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року у справі № П/811/1613/17 - скасуванню в частині відмови в прийнятті від Позивача трудової книжки та внесення до неї зміни, а саме після запису від 26.04.1996 про призначення на посаду прокурора м. Кіровограда вчинити запис про звільнення з посади прокурора міста Кіровограда у зв'язку з ліквідацією прокуратури міста в порядку переведення на роботу в апарат прокуратури Кіровоградської області із посиланням на статті і пункти КЗпП України та № і дати наказу ГПУ №27-К від 12.01.2000, із прийняттям нової про задоволення позовних вимог в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243, ст. 310, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року у справі № П/811/1613/17 - скасувати в частині відмови Прокуратури Кіровоградської області в прийнятті від ОСОБА_1 трудової книжки та внесення до неї зміни, а саме після запису від 26.04.1996 про призначення на посаду прокурора м. Кіровограда вчинити запис про звільнення з посади прокурора міста Кіровограда у зв'язку з ліквідацією прокуратури міста в порядку переведення на роботу в апарат прокуратури Кіровоградської області із посиланням на статті і пункти КЗпП України та номер і дати наказу ГПУ №27-К від 12.01.2000, та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в цій частині.

Зобов'язати Прокуратуру Кіровоградської області прийняти від ОСОБА_1 трудову книжку та внести до неї зміни, а саме після запису від 26.04.1996 про призначення на посаду прокурора м. Кіровограда вчинити запис про звільнення з посади прокурора міста Кіровограда у зв'язку з ліквідацією прокуратури міста в порядку переведення на роботу в апарат прокуратури Кіровоградської області із посиланням на статті і пункти КЗпП України та номер і дати наказу ГПУ №27-К від 12.01.2000.

В решті постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року у справі № П/811/1613/17 - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 672 грн. (шістсот сімдесят дві гривні).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 12 березня 2018 р.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов