Справа № 643/15234/17
Суддя: Сиротников Р. Є.
Дата ухвалення: 2018-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/15234/17

Провадження № 2-а/643/83/18

13.03.2018 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сиротникова Р.Є.

при секретарі Новакової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 УПП у місті Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

24.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 УПП у місті Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просить визнати дії останньої протиправними та скасувати постанову БР № 041609 від 14.11.2017 року щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що 14.11.2017 біля 22-00 години, він разом зі своїм знайомим знаходився біля кафе «Арома Кава», розташованого в м.Харкові, вул. Героїв Праці, 28. Автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» д.н. НОМЕР_1 ,який належить позивачу було припарковано в 30 метрах, на проїжджий частині по вул. Героїв Праці, в автомобілі нікого не було. В цей момент до позивача підійшли два працівника патрульної поліції. Без будь-яких пояснень та предявлення документів, працівники спитали кому належить автомобіль НОМЕР_2 та чи є на нього документи. ОСОБА_1 предявив документи на автомобіль, після чого працівники поліції пояснили йому, що його автомобіль знаходиться у розшуку, та вони повинні його вилучити. Після того як позивач запропонував ввімкнути запис на мобільному телефоні та повторити працівників поліції інформацію про розшук автомобіля, тема спілкування різко змінилась. Співробітники поліції звинуватили ОСОБА_1С.о. у тому, що він знаходиться в стані алкогольного спяніння та у цьому стані керував автомобілем. Після заперечення того факту, що позивач знаходився у стані алкогольного спяніння, працівники патрульної поліції почали зупиняти перехожих у розшуку понятих, після зачинились у патрульному автомобілі та почила складати якійсь документи. У подальшому, без будь-яких пояснень працівники патрульної поліції повернули ОСОБА_1С.о. технічний паспорт на автомобіль, відібрали у свідка ОСОБА_3, керуючого транспортним засобом, розписку, після чого покинули місце події. Протокол позивачу не вручено, підписати його та надати пояснення не пропонували, копію протоколу не вручали. 20.11.2017 року позивачу поштою надійшла копія постанови від 14.11.2017 року серії БР № 041609, у якій зазначено , що він 14.11.2017 у 21-00 годині, керував автомобілем НОМЕР_2 в м.Харкові по вул. Академіка Павлова, 144/3, перед поворотом не ввімкнув сигнал повороту відповідного направлення, чим порушив вимоги п.9.2б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. в дохід держави. Позивач не згоден з тим, що він скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки він автомобілем не керував.

При складанні у відношенні позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення, йому не надали можливості надати пояснення; не були опитані свідки, порушені вимоги щодо процедури розгляду справи.

Позивач, ОСОБА_1С.о., подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без застосування засобів фіксування судового процесу, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач інспектор патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 УПП у місті Харкові лейтенант поліції ОСОБА_2 на неодноразові виклики в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії БР № 041609 від 14.11.2017 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованої не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1С.о. притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, з застосуванням до останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно з даною постановою ОСОБА_1С.о. визнано винним у тому, що він, керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Pajero Sport» д.н. НОМЕР_1, 14.11.2017 року, о 21 год. 00 хв., в м. Харкові по вул. Ак.Павлова, 144/3 перед поворотом не надав сигнал повороту відповідного напрямку світловим показником чим порушив п. 9.2б Правил дорожнього руху України

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак відповідач протокол про адміністративне правопорушення, який би свідчив про факт вчиненого правопорушення позивачем, не склав, а відразу склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Положеннями ст. 280 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобовязаний зясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить. Під час розгляду справи судом також не надано належних доказів на користь правомірності оскаржуваної постанови.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надав офіційне тлумачення зазначеної норми, зазначивши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушення, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

У пункті 2.4 Рішення Конституційний Суд констатує, що Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено вище, відповідач - інспектор патрульної поліції роти №2 батальйону № 3 УПП у місті Харкові лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, правомірність свого рішення не довела.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1С.о. задовольнити та скасувати постанову БР № 041609 від 14.11.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складену інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 УПП у місті Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1С.о. до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 90, 241-243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії інспектора роти 2 батальйону 3 УПП у м. Харків лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - протиправними.

Скасувати постанову БР № 041609 від 14.11.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складену інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 УПП у місті Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 Сархан Сохраб огли до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.Є. Сиротников