Справа № 826/9399/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
14 березня 2018 року № 826/9399/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вєкуа Н.Г., суддів: Костенко Д.А., Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Державної служби України з надзвичайних ситуацій в особі Комісії
з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій
про визнання протиправним та скасування рішення,
зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій в особі Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі по тексту відповідач), в якому просить суд:
- визнати рішення Комісії з питань надання статусу учасника антитерористичної операції у Державній службі України з надзвичайних ситуацій від 10 квітня 2017 року протиправним;
- зобов`язати Комісію з питань надання статусу учасника антитерористичної операції у Державній службі України з надзвичайних ситуацій вчинити певні дії: розглянути повторно матеріали щодо надання статусу учасника антитерористичної операції, викликати свідків ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) та опитати їх з питань безпосередньої участі позивача в забезпеченні проведення антитерористичної операції;
- зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень Комісію з питань надання статусу учасника антитерористичної операції у Державній службі України з надзвичайних ситуацій прийняти рішення та визначити статус «ветеран війни учасник бойових дій».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 04 жовтня 2017 року.
Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2017 року судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Антитерористичного центру при Службі безпеки України.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач протиправно відмовив позивачу у визначенні статусу учасника бойових дій, оскільки не були належним чином досліджені надані позивачем документи, а також не допитані свідки, які могли підтвердити безпосередню участь позивача в антитерористичній операції та забезпеченні її проведення. У період початку та активної фази антитерористичної операції позивач займав посаду начальника Лутугинського міськрайонного відділу ГУ ДСНС України у Луганській області та знаходився безпосередньо на території тимчасово окупованої частини Луганської області у місті Лутугине. За цей час позивач виконував різні завдання, пов`язані з розмінуванням об`єктів, приймав участь у заходах схованки техніки, відрядженнями у смт. Станиця-Луганська та м. Щастя Луганської області, перетинаючи лінію розмежування, виконуючи завдання керівництва з перевірки підрозділів ДСНС, працював у координаційному центрі, заступав на чергування, приймав участь в евакуації людей, доставці води, переміщення з лікарні людей на залізничний вокзал міста Луганська, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . У відкритому доступі в мережі інтернет є відеозапис про участь позивача 08.07.2014 у знешкодженні бомби, яку знайшли у селі Біле Луганської області. Усі облікові документи ГУ ДСНС України у Луганській області стосовно позивача знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції у місті Луганську, тому позивачу не була надана довідка про безпосередню участь та знаходження на окупованій території. Зважаючи на викладене, на підставі ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Указу Президента України від 14.04.2014 №405/2014 про введення в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», п.п. 2, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України «Про визначення районів проведення терористичної операції та термінів її проведення» від 07.10.2014 № 33/6/а позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач надав заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначає, що твердження позивача про участь в антитерористичній операції є необґрунтованими, оскільки згідно з положеннями п. 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, підставою для надання для працівникам ДСНС статусу учасника бойових дій є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, однак позивач не залучався Антитерористичним центром до антитерористичної операції та не був підпорядкований керівнику оперативного штабу відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом». Наказ ГУ ДСНС України у Луганській області від 14.11.2014 № 9-СВ «Про службове відрядження» свідчить про відрядження з метою перевірки готовності житлово-комунальних господарств міст та районів області, а також функціонування пунктів обігріву, розгорнутих у межах зони оперативної відповідальності ГУ ДСНС України у Луганській області (Рубіжанське міське управління, Старобільський міськрайонний відділ та Сватівський міськрайонний сектор) і не пов`язаний з залученням до проведення антитерористичної операції. Також позивач не виконав вказівку прокурора Лутугинського району Луганської області і не брав участь у проведенні 16.07.2014 організаційних заходів по обстеженню місця загибелі людей та пошкодження техніки на території с.Розкішне Лутугинського району Луганської області з метою виявлення вибухонебезпечних предметів та подальшого їх вилучення, після чого позивач покинув територію проведення АТО. Особовий склад ГУ ДСНС України у Луганській області та його підрозділів почали залучатися до виконання завдань за призначенням у зоні АТО на території Луганської області з 22.07.2015, коли позивач вже був виключений з кадрів ДСНС України. Також позивач не залучався і не допускався до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування, не входив до складу піротехнічних груп і не проходив відповідного навчання. Згідно з посадовою інструкцією на позивача покладено забезпечення, в межах повноважень, проведення піротехнічних робіт у межах Лутугинського району. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні 25.10.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні 25.10.2017 заперечив проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року.
Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Приписами пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 21 березня 2017 року позивач повторно, після повернення Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій ДСНС України (далі Комісія) 24 жовтня 2016 року матеріалів позивача на доопрацювання, звернувся до Комісії з заявою та додатковими документами щодо визначення статусу «ветеран війни учасник бойових дій» відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як працівнику ДСНС України, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
10 квітня 2017 року Комісія прийняла рішення, оформлене протоколом від 10.04.2017 № 26, про відмову позивачу у визначенні статусу учасника бойових дій у зв`язку з тим, що матеріали, надані на розгляд Комісії, не підтверджують його безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
Згідно з протоколом Комісії від 10.04.2017 № 26 за результатами повторного розгляду було встановлено, що позивач, перебуваючи на посаді начальника Лутугинського міжрайонного відділу Головного управління ДСНС України у Луганській області, не був залучений керівництвом Антитерористичного центру при СБУ до складу сил та засобів, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
Таким чином, Комісія дійшла висновку, що заявник не брав участь у заходах щодо забезпечення проведення антитерористичної операції, а виконував свої посадові обов`язки в зоні АТО під час її проведення. Також зазначено, що від Головного управління ДСНС України у Луганській області надійшов лист стосовно участі заявника в АТО, в якому значиться, що матеріали стосовно участі позивача у проведенні АТО у період проходження служби відсутні.
Як встановлено судом, позивач - ОСОБА_1 був призначений з 01 травня 2013 року на посаду начальника Лутугинського міськрайонного відділу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області.
Згідно з посадовою інструкцією начальника Лутугинського міськрайонного відділу Головного управління ДСНС у Луганській області, затвердженою начальником Головного управління ДСНС у Луганській області 06.05.2013, основною метою діяльності начальника відділу є забезпечення реалізації, у межах повноважень, на рівні відповідної ланки територіальної підсистеми ЄДС ЦЗ заходів у сфері цивільного захисту. Відповідно до пунктів 2.2, 2.5, 2.8, 2.17, 2.19, 2.22, 2.24, 2.26 посадової інструкції до завдань і обов`язків начальника відділу віднесено, зокрема:
- здійснення у межах повноважень державного нагляду (контролю) за діяльністю аварійно-рятувальних і диспетчерських служб, станом їх готовності до реагування на аварії і надзвичайні ситуації;
- підготовка, в межах компетенції, пропозицій для прийняття рішень на проведення рятувальних та інших невідкладних робіт з попередження і ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків;
- участь у реалізації заходів щодо забезпечення захисту населення і терниторій у рамках територіальної оборони та антитерористичної діяльності, відповідно до чинного законодавства;
- участь у заходах із запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, у вирішенні питань з організації надання допомоги населенню, яке постраждало внаслідок надзвичайних ситуацій, підготовці, у межах повноважень, матеріалів для розгляду цих питань на засіданнях місцевих комісій з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій;
- забезпечення, в межах повноважень, проведення піротехнічних робіт у межах Лутугинського району;
- участь у заходах з підготовки органів та сил цивільного захисту відповідної ланки реалізації, у межах повноважень, на рівні відповідної ланки територіальної підсистеми ЄДС ЦЗ, у разі необхідності здійснення оцінювання рівня їх готовності до дій за призначенням;
- реалізація заходів щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту;
- участь у координації діяльності місцевих органів виконавчої влади, суб`єктів господарювання з питань здійснення заходів з евакуації населення.
Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».
Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України «Про визначення районів проведення терористичної операції та термінів її проведення» від 07.10.2014 № 33/6/а визначено такі райони антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 року.
Згідно з доповідною запискою начальника ГУ ДСНС України у Луганській області від 28.09.2017 №01-3991/23, направленою заступнику голови ДСНС України, в Головному управлінні відсутня інформація про місце перебування позивача та виконання ним посадових обов`язків за період з липня 2014 року до часу прибуття до місця передислокації головного управління м.Сєвєродонецька (листопад місяць 2014 року). За інформацією, викладеною у рапорті начальника управління організації заходів цивільного захисту Головного управління ОСОБА_6 (у період з червня 2014 року по серпень 2014 року виконував обов`язки по забезпеченню функціонування оперативно-координаційного центру Головного управління), у липні 2014 року позивач вибув за територію Луганської області і прибув до місця передислокації Головного управління (м. Сєвєродонецьк) у листопаді 2014 року.
Відповідно до показів позивача, долучених до матеріалів справи, позивачем були надані пояснення, що антитерористична операція є надзвичайною ситуацією соціально-політичного характеру і під час активної фази АТО позивач безпосередньо здійснював евакуацію і захист населення при надзвичайних ситуаціях, організовував з ОСОБА_7 бомбосховища для населення в с. Біле і м. Лутугине. Кілька разів позивач особисто потрапляв під обстріл. Позивач зазначає, що червень і до кінця липня 2014 року він знаходився на своєму робочому місці, виконував свої функціональні обов`язки, пов`язані з проведенням АТО, на лікарняних не перебував. Також позивач стверджує, що ГУ ДСНС у Луганській області надаються сфальсифіковані документи, оригіналів не надано. Представник відповідача непослідовно відстоює позицію про неможливість допуску позивача до заходів з ромінування, хоча зазначає про порушення функціональних обов`язків у випадку невиїзду позивача 16.07.2014 на розмінування за вказівкою прокурора Лутугинського району. Коли через кілька днів в м.Лутугине увійшли українські військові підрозділи, терористами був підірваний міст і сполучення між Луганськом і Лутугіне стало неможливим, тому позивач був вимушений повернутися до Головного управління у м.Луганськ і був переведений на роботу в координаційний центр. На цей час позивач брав участь у евакуації людей з Луганську. Після прибуття у Київ позивач написав керівництву ДСНС рапорт по події у Києві і був залишений до вересня у Києві. У середині жовтня був призначений на посаду в.о. начальника управління захисту у м.Сєвєродонецьку, яке займалося евакуацією населення, підготовкою і перевіркою комунальних служб, перевіркою працездатності евакуаційних пунктів, бомбосховищ, пунктів прийому людей з окупованих територій, пунктів обігріву, що підтвердив як свідок ОСОБА_8 , який займав посаду заступника позивача. Позивач зазначає, що виїжджав у відрядження для надання допомоги евакопункту в Сватове, перевірки готовності комунальних служб і підрозділів Головного управління в Сватове, Новоайдарі, Старобільську, Лисичанську до роботи в зимовий період. Також позивач стверджує, що у грудні 2014 року виїжджав у відрядження в зону АТО в смт. Станицю-Луганську і м.Щастя для перевірки підрозділів, організації пунктів обігріву людей, що виходять з окупованої території, та допомоги при евакуації. Крім того, позивачем наведено приклади, коли співробітники, які проходили службу в зоні АТО в 2014 році, отримували статус учасників бойових дій, хоча після 2014 року не були в зоні АТО.
Згідно з наявною у матеріалах справи нотаріально засвідченою заявою ОСОБА_4 від 13.10.2017 позивач з початку АТО з квітня 2014 року до середини липня 2014 року продовжував виконувавти обов`язки начальника Лутугинського РВ, а після звільнення м.Лутугине був переведений в оперативно-координаційний центр Головного управління у Луганську, займався евакуацією людей, безпосередньо вивозячи їх з лікарень, житла. На початку серпня позивач виїхав з Луганська, а після передислокації особового складу у м.Сєвєродонецьк позивач виконував обов`язки начальника управління цивільного захисту. Також позивач виїжджав кілька разів у відрядження, утому числі безпосередньо в зону зіткнення.
За змістом нотаріально засвідчених пояснень ОСОБА_2 від 13.10.2017 позивач з початку проведення активної фази антитерористичної операції був переведений в координаційний центр ГУ ДСНС України у Луганській області, який знаходився у м.Луганську, а з вересня 2014 року вони разом працювали у м.Сєвєродонецьку з питань цивільного захисту і зокрема разом були відряджені до міст Старобільська, Сватове, Новоайдар, а також безпосередньо в зону розмежування сторін збройного конфлікту в місто Щастя та Станиця-Луганська, де перевіряли готовність служби підрозділів ГУ ДСНС України у Луганській області до дій за призначенням, у м.Сватове перевірялась готовність адміністрації.
У судовому засіданні 18 жовтня 2017 року свідок ОСОБА_5 , який у липні 2014 року займав посаду начальника управління цивільного захисту, надав показання, згідно з якими він підтвердив виїзди позивача у відрядження в зону АТО, але ці обставини стали йому відомі зі слів інших осіб.
Також у судовому засіданні 18 жовтня 2017 року була допитана свідок ОСОБА_9 , яка з травня 2013 року по жовтень 2014 року займала посаду провідного фахівця Первомайського міського відділу ГУ ДСНС України у Луганській області. За її показаннями позивач направлявся у відрядження виключно для перевірки підпорядкованих підрозділів. Свідок повідомила, що позивач прибув до м.Сєвєродонецька у листопаді 2014 року, обов`язки по евакуації людей не виконував. ГУ ДСНС України у Луганській області як суб`єкт боротьби з тероризмом було залучено Антитерористичним центром з 22.07.2015, до цієї дати управління не забезпечувало заходів з проведення антитерористичної операції.
У судовому засіданні 25 жовтня 2017 року свідками були надані наступні показання:
- ОСОБА_3 , який з вересня 2013 по жовтень 2014 займав посаду начальника 31 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України у Луганській області. Свідок повідомив, що у період з середини липня по 30 серпня 2014 року фактично виконував обов`язки позивача, який був відсутній по місцю служби і взагалі у місті Лутугине;
- ОСОБА_10 , який з травня 2013 року по червень 2015 року займав посаду начальника Сєвєродонецького міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області. Свідок повідомив, що передислокація ГУ ДСНС України у Луганській області з м.Луганськ до м. Сєвєродонецьк була здійснена з 09 жовтня 2014 року. Свідок зазначив, що позивач не брав участі в антитерористичній операції і забезпеченні її проведення, а також що направляв позивача у відрядження виключно з метою перевірки готовності підрозділів, які розміщені на великій відстані від лінії розмежування, не для виконання заходів антитерористичної операції (такі ж обставини були викладені свідком у долучених до матеріалів справи письмових поясненнях);
- ОСОБА_11 , який у 2014 році займав посаду завідувача сектору по протидії корупції ГУ ДСНС України у Луганській області. Свідок надав показання щодо самоусунення позивача від виконання завдання начальника ГУ ДСНС України у Луганській області та прокурора Лутугінського району стосовно організації евакуації загиблих у селищі Розкішному та організації виклику піротехнічного підрозділу. За твердженням свідка, 26.07.2014 позивач виїхав за межі території Луганської області і до кінця 2014 року не перебував у зоні активних бойових дій та не брав участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення в районах АТО (такі ж обставини були викладені свідком у долучених до матеріалів справи письмових поясненнях);
- ОСОБА_12 , яка з травня 2013 року по жовтень 2014 року займала посаду начальника відділення-старшини відділення забезпечення 31 державної пожежно-рятувальної частини (м.Лутугіне) ГУ ДСНС України у Луганській області. За показаннями свідка вона з липня 2014 року по жовтень-листопад 2014 року не бачила позивача у місті Лутугине, він знаходився на лікарняному, а потім виїхав за межі Лутугинського району з метою вивезення своєї сім`ї до Києва. Свідок зазначила, що обов`язки за посадою позивач не виконував, участі в ліквідації наслідків обстрілів, проведенні рятувальних робіт, ідентифікації вибухонебезпечних предметів, проведенні піротехнічних робіт, наданні допомоги населенню не приймав. Керівництво підрозділу у місті фактично здійснював ОСОБА_3 (ці ж обставини були викладені свідком у долучених до матеріалів справи письмових поясненнях);
- ОСОБА_13 , який надав показання, що 21.06.2014 ОСОБА_3 повідомив про виконання ним обов`язків керівника у місті Лутугине, і з початку бойових дій 21.06.2014 він більше не бачив позивача в місті;
- ОСОБА_8 , який з травня 2014 року по листопад 2014 року займав посаду начальника відділу планування заходів цивільного захисту управління організації заходів цивільного захисту ГУ ДСНС України у Луганській області. Свідок підтвердив виїзд разом з позивачем у відрядження 17.11.2014 з метою перевірки готовності підрозділів Головного управління, а також відрядження позивача у зону АТО -м.Щастя та інші населені пункти;
- ОСОБА_14 , який з червня 2013 року по лютий 2015 року займав посаду провідного фахівця по роботі з особовим складом 1 державного пожежно-рятувального загону з охорони об`єктів (м.Сєвєродонецьк) ГУ ДСНС України у Луганській області. Свідком надані показання щодо покладення на позивача наказом ГУ ДСНС України у Луганській області від 21.11.2014 тимчасове виконання обов`язків за посадою начальника управління організації заходів цивільного захисту ГУ ДСНС України у Луганській області. При цьому, наявний лише один наказ про відрядження позивача до Рубіжанського міського управління, Старобільський міськрайонного відділу та Сватівського міськрайонного сектору для перевірки готовності підпорядкованих підрозділів та пунктів обігріву до осінньо-зимового періоду, проте позивач на евакуацію людей та ліквідацію надзвичайних ситуацій не направлявся, до заходів із забезпечення антитерористичної операції не залучався, необхідних наказів Антитерористичного центру та оперативного штабу про залучення позивача не видавалося, особовий склад ГУ ДСНС України у Луганській області був залучений до забезпечення проведення антитерористичних операцій з 22.07.2015.
Також згідно з долученими до матеріалів справи письмовими поясненнями ОСОБА_15 , який з червня 2013 року по січень 2015 року займав посаду начальника управління економіки і фінансів-головного бухгалтера ГУ ДСНС України у Луганській області, позивач у червні-липні 2014 року часто перебував у м.Луганську, нібито через хворобу. ОСОБА_15 невідомо про фактичну участь позивача в ліквідації наслідків обстрілів, проведенні рятувальних робіт, ідентифікації вибухонебезпечних предметів, проведенні піротехнічних робіт, наданні допомоги населенню, в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення в районах АТО.
За письмовими поясненнями ОСОБА_6 , який з червня 2013 року по листопад 2014 року займав посаду головного інспектора відділу організації запобіганняи надзвичайним ситуаціям Луганського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області, позивач з середини липня 2014 року виконував функції оперативного чергового Оперативно-координаційного центру у м.Луганську, на початку серпня 2014 року позивач виїхав за межі Луганської області з метою вивезення своєї сім`ї в Київ. Де перебував позивач до середини листопада 2014 року ОСОБА_6 невідомо, також невідомо про фактичну участь в ліквідації наслідків обстрілів, проведенні рятувальних робіт, ідентифікації вибухонебезпечних предметів, проведенні піротехнічних робіт, наданні допомоги населенню, в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення в районах АТО.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_16 , який з червня 2013 року по вересень 2014 року займав посаду начальника караулу 31 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України у Луганській області, позивач з середини липня 2014 року до моменту вибуття до м.Ізюм Харківської області обов`язки за посадою не виконував, не приймав участі в ліквідації наслідків обстрілів, проведенні рятувальних робіт, ідентифікації вибухонебезпечних предметів, проведенні піротехнічних робіт, наданні допомоги населенню, в антитерористичній операції і забезпеченні її проведення в районах АТО. Фактичне місцезнаходження позивача з липня 2014 року невідомо.
За письмовими поясненнями ОСОБА_17 , який з травня 2013 року по листопад 2014 року займав посаду головного інспектора відділу організації заходів запобігання надзвичайним ситуаціям Луганського міського управління ГУ ДСНС України у Луганській області, позивач виконував обов`язки чергового в оперативно-координаційному центрі Головного управління.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 29.12.2014 № 701 позивача було звільнено з посади начальника Лутугинського міськрайонного відділу Головного управління ДСНС у Луганській області у відставку у зв`язку з визнанням Центральною лікарсько-експертною комісією ДСНС України непридатним за станом здоровя до військової служби зі зняттям з війського обліку.
22 липня 2015 року особовий склад Головного управління ДСНС у Луганській області та підпорядкованих підрозділів був залучений до участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на підставі наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 31.07.2015 №0161т «Про залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів суб`єктів боротьби з тероризмом», першого заступника керівника Антитерористичного центру від 08.08.2015 № 220, начальника Головного управління від 06.08.2015 №2дск «Про залучення співробітників структурних та підпорядкованих підрозділів Головного управління до виконання завдань за призначенням у зоні проведення АТО на території Луганської області».
Відповідно до статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час (стаття 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).
Згідно з пунктом 19 частини статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.
Відповідно до абз. 2 пункту 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (в редакції, чинній станом на момент прийняття оскаржуваного рішення) (надалі Порядок), статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ (пункт 3 Порядку).
Згідно з абз. 1-3 пункту 4 Порядку підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення:
витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;
для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів.
Згідно з абз. 1, 2 пункту 5 Порядку рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, ДФС.
Відповідно до абз. 1 пункту 6 Порядку для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
Згідно з абз. 1 пункту 8 Порядку у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.
Як встановлено судом, рішенням Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій ДСНС України від 10.04.2017 було відмовлено позивачу у визначенні статусу учасника бойових дій у зв`язку з тим, що матеріали, надані на розгляд Комісії, не підтверджують його безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
З матеріалів справи вбачається, що станом на момент введення в дію Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» позивач займав посаду начальника Лутугинського міжрайонного відділу Головного управління ДСНС України у Луганській області.
З 07 квітня 2014 року Луганська область була визначена районом антитерористичної операції згідно з наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України «Про визначення районів проведення терористичної операції та термінів її проведення» від 07.10.2014 № 33/6/а.
Однак особовий склад Головного управління ДСНС у Луганській області та підпорядкованих підрозділів був залучений до участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції з 22 липня 2015 року згідно з наказами керівника Антитерористичного центру при СБУ від 31.07.2015 №0161т, першого заступника керівника Антитерористичного центру від 08.08.2015 №220, начальника ГУ ДСНС у Луганській області від 06.08.2015 №2дск.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального

органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує, першим заступником чи заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України.
Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.
Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.
В матеріалах справи відсутні документи щодо залучення позивача керівництвом Антитерористичного центру при СБУ до складу сил та засобів, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, за даними Головного управління ДСНС України у Луганській області відсутні матеріали та інформація, які б підтверджували участь позивача у проведенні антитерористичної операції у період проходження служби.
Відповідно до пункту 4 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженим Указом Президента України від 16.01.2013 №20/2013, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, ДСНС України відповідно до покладених на неї завдань, у тому числі, забезпечує здійснення заходів з мінімізації та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, пов`язаних із технологічними терористичними проявами та іншими видами терористичної діяльності під час проведення антитерористичних операцій, а також проводить просвітницькі і практично-навчальні заходи з метою підготовки населення до дій в умовах вчинення терористичного акту.
Також згідно з посадовою інструкцією позивача до його обов`язків було віднесено, зокрема, участь у реалізації заходів щодо забезпечення захисту населення і терниторій у рамках територіальної оборони та антитерористичної діяльності, відповідно до чинного законодавства, участь у заходах із запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, у вирішенні питань з організації надання допомоги населенню, яке постраждало внаслідок надзвичайних ситуацій.
Отже, виконання позивачем своїх посадових обов`язків в зоні антитерористичної операції під час її проведення не свідчить про те, що позивач брав участь у заходах щодо забезпечення проведення антитерористичної операції, яка здійснюється під керівництвом оперативного штабу, на який Законом України «Про боротьбу з тероризмом» покладено безпосереднє управління антитерористичною операцією та керівництво силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів.
Згідно з наданими показаннями свідків, у тому числі викликаних за клопотанням позивача, жодний зі свідків не може особисто підтвердити безпосередню участь позивача у заходах щодо забезпечення проведення антитерористичної операції, у тому числі відрядження позивача у зону АТО в смт. Станиця-Луганська і м. Щастя у грудні 2014 року. Документально підтверджується тільки відрядження позивача у м. Рубіжне, м.Старобільськ, м. Сватове на підставі наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 14.11.2014 № 9-СВ з метою перевірки готовності житлово-комунальних господарств міст та районів області, а також функціонування пунктів обігріву, розгорнутих у межах зони оперативної відповідальності ГУ ДСНС України у Луганській області. Однак зазначене відрядження не пов`язане з залученням позивача до проведення антитерористичної операції. Позивачем не надано інших документів в підтвердження безпосереднього залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення відповідно до пункту 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (в редакції, чинній станом на момент прийняття оскаржуваного рішення).
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, надані сторонами докази, показання свідків, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки судом не встановлено правових підстав для задоволення позову, отже суд не вбачає підстав для стягнення на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 77-78, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Відмовити в задоволенні позову.
Рішення набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Вєкуа
Судді Д.А. Костенко
Ю.Т. Шрамко