Справа № 822/861/16
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року

Київ

справа №822/861/16

адміністративне провадження №К/9901/1743/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 року (судді Блонський В.К., Ніколайчук М.Є., Петричкович А.І.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року (судді Мельник-Томенко Ж.М., Сторчак В.Ю., Ватаманюк Р.В.) у справі № 822/861/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС), третя особа Головне управління ДСНС у Хмельницькій області (далі - ГУ ДСНС), про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДСНС в якому просив: визнати протиправними дії ДСНС щодо неналежного розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги у разі (загибелі) смерті, поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у разі (загибелі) смерті, поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту як інваліду ІІІ групи у розмірі 36-ти місячного грошового забезпечення, виходячи з окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення із врахуванням проведених виплат.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 06 липня 2016 року у задоволенні позову відмовив.

Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06 жовтня 2016 року це рішення залишив без змін.

ОСОБА_1 не погодився із рішеннями судів попередніх інстанцій і 03 листопада 2016 року подав касаційну скаргу з вимогами про їх скасування та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги слід застосовувати положення статті 118 Кодексу цивільного захисту України (далі - Кодекс) та Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011 XII), які мають вищу юридичну силу, та обчислювати одноразову грошову допомогу виходячи із посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На касаційну скаргу ДСНС подала заперечення та аналогічний їм відзив, в яких указала, що діяла в межах та у спосіб, визначений законодавством, а відтак вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У цій справі суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 проходив службу в органах та підрозділах ДСНС.

Відповідно до витягу з наказу начальника ГУ ДСНС від 29 вересня 2015 року № 652 про звільнення та переміщення осіб начальницького складу, прапорщик служби цивільного захисту ОСОБА_1, майстер газодимозахисної служби 13 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС області з 30 вересня 2015 року звільнений у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктами 173, 176 підпункту 3 (за станом здоров'я) на підставі свідоцтва про хворобу ЦЛЕК ДСНС від 21 вересня 2015 року № 1435, рапорту ОСОБА_1 та подання начальника 13 ДПРЧ ГУ ДСНС Гороха І.В.

З довідки МСЕК серії АВ № 0570580 та свідоцтва про хворобу від 21 вересня 2015 року № 1435 вбачається, що позивачу встановлена ІІІ група інвалідності (захворювання, пов'язане з проходженням військової служби).

Відповідно до грошового атестату, виданого 18 ДПРЧ ГУ ДСНС, позивач на дату звільнення отримував такі види грошового забезпечення: оклад за спеціальним званням - 60 грн, посадовий оклад - 645 грн, надбавка за вислугу років у розмірі 30% - 211 грн 50 коп., надбавка за виконання особливо важливих завдань 50% - 458 грн 25 коп.

Згідно з витягом з протоколу від 08 лютого 2016 року № 1 комісія з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту позивачу як інваліду IIІ групи прийняла рішення виплатити згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 908 (далі - Порядок), одноразову грошову допомогу у розмірі 32 194 грн.

Позивач, вважаючи такі дії ДСНС неправомірними, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватись положення частин першої та другої статті 9 Закону № 2011-XII, а тому відповідач, здійснюючи виплату спірної допомоги за правилами Кодексу та Порядку, прав позивача не порушив.

Верховний Суд переглянув судові рішення в межах доводів касаційної скарги і дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 101 Кодексу передбачено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

На рядовий і начальницький склад служби цивільного захисту поширюється дія Дисциплінарного статуту, затвердженого законом.

Відповідно до частини другої статті 118 Кодексу, у разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання статті 118 Кодексу Кабінет Міністрів України постановою від 11 липня 2007 року № 908 затвердив Порядок.

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку передбачено, що грошова допомога виплачується, зокрема, особам рядового і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби, у розмірі 36-ти місячного грошового забезпечення - інвалідам IІІ групи.

Відповідно до пункту 3 Порядку розмір одноразової грошової допомоги визначається виходячи з окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, посадового окладу за останньою посадою, яку займала особа рядового або начальницького складу на день загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, установлення інвалідності, а особа, звільнена із служби, - на день звільнення.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до статті 3 Закону № 2011-XII, дія цього Закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

3) військовозобов'язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Верховний Суд України у постанові від 27 червня 2017 року у справі № 21 2497а16 за позовом ОСОБА_3 до ДСНС про зобов'язання вчинити певні дії висловив свою позицію стосовно розрахунку допомоги, передбаченої пунктом 2 Порядку, у спосіб, що визначений саме пунктом 3 цього Порядку, - виходячи з окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, посадового окладу за останньою посадою.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги слід застосовувати норми статті 118 Кодексу та Закону № 2011-XII, виходячи з того, що пункт 3 Порядку не визначає складові грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які б суперечили визначенню такого забезпечення, закріпленому у Постанові № 1294, а лише, відповідно до частини другої статті 118 Кодексу, встановлює порядок визначення розміру грошової допомоги, передбаченої цією статтею, яка до того ж не визначає одиницею обчислення допомоги саме грошове забезпечення відповідних осіб.

Питання, пов'язані із проходженням громадянами України служби цивільного захисту, соціальним та правовим захистом осіб рядового і начальницького складу такої служби, грошовим забезпеченням цих осіб, як і питання щодо виплати їм допомоги у разі травми, поранення чи інвалідності, що заподіяні чи настали у період проходження служби, врегульовані спеціальним законодавством.

Закон № 2011-XII встановлює систему соціального та правового захисту саме військовослужбовців та членів їх сімей.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що оскільки законодавець у частині другій статті 118 Кодексу, який є спеціальним законодавчим актом у регламентації соціального захисту осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, передбачаючи виплату одноразової грошової допомоги, не встановив конкретних її розмірів, а відніс вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України, обчислення розміру цієї допомоги має здійснюватись відповідно до пункту 3 Порядку, затвердженого Урядом на виконання зазначеної статті Кодексу.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 341- 343, пунктом 1 частини першої статті 349, статтями 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 6 липня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко